Levermosernes udbredelse i Norge. 171 



elvedalen, col. i skovregionen (S. O. Lindb., Mil.), Atnebro, cfr. 



Kristian. Gudbrandsdalen: Jøndal (N. Moe), Rambergstøl i 

 Xiom (Hg.); Valders: Øilo i Vang (Ks.). 



Akershus. Bærum: Kolsaas, ved Knabbernd, cfr. (Kr.), Høvik, 

 col. paa raadden ved (Kr). 



Buskerud. Nummedal: Nore, cfr. (Kr.). 



Bratsberg. Telemai-ken: Bolkesjø, col. (Kr.). 



N. Bergenhus. Lærdal: Maristuen, cfr. (MU.). 



Stavanger. Ryfylke: Lidfjeld i Sand, ca. 600 m. o. h. (Ks.). 



62. C. bicuspidata (L.) Dum. 



Jungermania bicuspidata L. Sp. pl. ed. 1. 2, p. 1132 (1753): Hook. Brit- 

 Jung. t. 11 (1816); Wablenb. FI. lapp. p. 394 (1812); Nees., Gott. & Lin- 

 denb. Syn. Hep. p. 138 (1844). 



Cephalozia bieusjndata Dum. Recueil 1, p. 18 (1835). 



TrigonantliKS bicuspidatus Spruce, Hartm. Skand. fl. éd. 10, 2, p. 143 

 (1870). 



Jimgermania curvifolia Somf. in herb, ex parte. 



Denne art forekommer paa meget forskjellige, dog altid 

 paa mer eller mindre fugtige lokaliteter: paa sandig, torvagtig 

 eller leret jord, især ved vei- og grøftekanter og ved lidet be- 

 færdede skovstier, i myrer og sumpe, ved bredderne af tjern 

 og bække, paa raadne stubber og træstammer og paa fugtige 

 og skyggefulde klipper og stene, dog aldrig direkte paa under- 

 lag af kalk. Hyppig forekommer den i egne tuer, der ofte er 

 rigt forsynede med kalke og frugter, men meget almindelig 

 ogsaa indsprængt mellem andre moser eller opblandet med 

 andre CephalosiadiVtev. Udentvil er Ceph. bicuspidata den af 

 Tore levermoser, der forekommer almindeligst og kar den jev- 

 neste udbredelse i alle landets egne; den er nemlig ud bredt fra 

 Kristiansand og Mandal nordover indtil Hammerfest og Øst- 

 finmarken overalt meget almindeKg, østen- som vestenfjelds, i 

 det sydlige saavel som i det arktiske Norge, i lavlandet saavel 

 som i fjeldtrakterne, hvor den stiger op i alperegionen lige til 

 snegrænsen. Jeg har seet exemplarer fra over 200 forskjellige 

 voksesteder i Norge og fra alle landets amter; de specielle 

 lokahteter for en saa vulgær art, tror jeg imidlertid, det er 

 unødvendigt at anføre. — Da den trives under saa høist ulige- 

 artede forholde, optræder den under et tilsvarende stort antal 

 forskjellige former, hvoraf mange er ret karakteristiske. Sær- 

 lig mærkehge er de ofte meget forkrøblede fjeldformer, der i 



