Levermosernes ndbredelse i Norge. 175 



BusJcerud. Modum: Melaaen, cfr. (Br. & Kr.); Ringerike: 

 Hønefos, paa stubber, col. (Br.). 



Jarlsberg og Laurvik. Tjømø: Østjordskoven, col. (Br.), 

 Sandefjord (Jg); Laurvik, ved bækken i Fritz^parken, col. (Jg.). 



Stavanger. Ryfylke: Barkeaasen i Jelse, paa raadne stammer 

 af furu, col. (Ks.). 



S. BergenJms. Finnaas: ved foden af Siggen paa Bømmelø, 

 paa raadne furustammer i mængde, col. (Ks.) ; Stordøen : Valvatne 

 nær Lervik, fleresteds paa raadne furustammer, col. (Ks.); Tysnæs: 

 Godøsund, cfr. (Ks.) ; Hardanger: Kvinherred, ved Luren sæter i 

 Husnæs, i mængde paa raadne stammer, ca. 450 meter o. h., col. 

 (Ks.) og ved Baroniet ved Rosendal paa raadden ved (løvtræer) 

 (Ks.), Varaldsø, ved Skjelnæs (Ks.) ; Nordhordland : Kalsaas i Ham- 

 mer, paa furustubber, col. (Ks.), her ganske almindelig. 



65. C. borealis Lindb. 



Cephalozia borealis Lindb. Medd. soc. f. fl. fenn. 14, p. 65 (1888). 

 Cephalozia Francisci var. laxior Lindb. Medd. soc. f. fl. fenn. .3, p. 187 

 (1878). 



„Dioica, optime denseque stolonifera ut et foliata; folia 

 magna, subrotunda, segmentis loiigis, obtusiiisculis — acutius- 

 culis, sinn profnndo et lato, ceUulis snbquadratis, parum 

 incrassatis ; ramus femineus posticus ; antheridia in axillis canlinis 

 solum observata." (Lindb. loe. cit.). 



Forekommer paa fugtig, sandig eller torvagtig jord, beist 

 i fjeldtrakter. Den synes ikke at være sjelden i det nordbge 

 Sverige og Finland, bvor den kjendes fra flere steder, og hvor 

 den synes at tilhøre alperegionen og den øverste del af skov- 

 regionen. Om dens udbredelse i Norge vides derimod saagodt- 

 som intet. Den er hidtil med sikkerked blot funden en eneste 

 gang, nemlig i 



folia fra noget voksested i Nordmarken, specielt findes den ikke i 

 universitetets herbarium fra dette sted samlet af Wulfsberg. Uden 

 at ville benægte, at arten kan forekomme i denne trakt, tør jeg dog 

 paastaa, at den ialfald maa være særdeles sjelden der; den største 

 del af Nordmarken ligger vel ogsaa høiere end den grænse, hvortil 

 C. curvi folia gaar i det østenfjeldske Norge. — De ældre norske 

 bryologer synes ikke at have kjendt denne art. Saaledes er Jung, 

 curvifolia i Somf. herb, fra Salten og Jung, curvifolia fra Kristiania i 

 universitetets herbarium samlet af prof. M- Blytt kun ganske normale 

 former af Cephalozia biciispidata. 



