Levermosenies udbredelse i Norge. 199 



^. Saccogyneæ. 

 27. Kantia B. Gr. 



3Innm L. Sp. pl. ed. 1, 2, p. 1114 (1753); Gunner Fl. norv. 2, p. 145, 

 iir. 1104 (1776). 



Jungermania Mich. Nov. pl. gen. p. 8 (1729); Scop. Fl. earn. ed. 2, 2, 

 ■p. 348 (1772). 



C'ilypogeia Eadd. in Att. soc. Modena 18. p. 44 (1818); Cord, in Opiz. 

 Beitr. 1, p. 653 (1829): Nees.. Gottsch. & Lindenb. Syn. Hep. p. 197 

 (1844); Hartni. Skand. fl. ed. 10, 2, p. 146 (1871). 



Kantia B. Gr. in Gray Nat. arr. brit. pl. 1, p. 706 (1821); Lindb. Musc. 

 scand. p. 4 (1879). 



Cincinnulus Dum. Comm. bot. p. 113 (1823). 



78. K. tricliomanis (L.). 



Milium tridiomanü L. loe. cit.: Gunner Fl. norv. loe. cit. 



CalyxMgeia tricliomanis Cord, in Sturm Fl. germ. crypt. 19 & 20, p. 38 

 (1830); Nees.. Gottsch. & Lindenb. Syn. Hep. p. 198 (1844): Hartm. 

 Skand. fl. loe. cit. 



Jungermania trichomanis Hook. Brit. Jung. t. 79 (1816). 



Kantia trichomanis B. Gr. Nat. air. brit. pl. 1. p. 706 (1821); Lindb. 

 Hep. in Hib. leet. p. 508 (1874); Muse. scand. p. 4 (1879). 



Denne art vokser paa liøist forskjellige, dog altid mer 

 eller mindre fugtige lokaliteter: paa raadne stubber og træ- 

 stammer og over raadne kviste, paa fugtig, torvagtig jord, 

 især i tnede myrer, over sphagna, i smnpe, ved grøftekanter 

 og ved randen af stier i skove o. s. v., paa kalk- saavelsom 

 paa kiselholdigt nederlag. Sjelden træffes den i større ublan- 

 dede tuer, men derimod mest indblandet mellem andre moser, 

 ofte kun i enkelte indiiàder. Den er i Norge meget almindelig 

 udbredt over hele landet mod nord indtil Maasø i Finmarken 

 (71 ^ n. br.). Dens hyppighed sjaies omtrent overalt at være 

 den samme ; endnu i Finmarken er den næsten ligesaa almin- 

 delig som i den sydligste del af landet. Da den lige til den 

 sidste tid har været sammenblandet med Kantia calypogea, hvis 

 væsentligste forekomst synes at falde inden det atlantiske 

 floraomraade, tør jeg dog ikke afgjøre, om den ogsaa i det 

 vestenfjeldske er ligesaa hyppig som i de øvrige dele af Norge. 

 Muligvis er den her noget sjeldnere, og en hel del af neden- 



