Levermosernes udbredelse i Norge. 217 



H — h Aorogamæ. 



30, Triehocolea (Dum.) Nees. 



Jungermania Huds. Fl. angl. ed. 1, p. 435 (1762). 

 Triehocolea Nees. Hep. Eiir. 3, p. 103 (1838). 

 Thricolea Dum. Coram, bot. p. ll-l (1823). 



89. T. tomenteîla (Ehm., Dum.) Nees. 



Jungermania TomenMla Ehiii. Beitr. 2, p. 150 (1785); Hook. Br. Jung. 

 t. 36 (1816). 



Thricolea Tomentella Dum. Syll. Jung. p. 67 (1831). 



Triehocolea Tomentella Nees. Hep. Eur. 3, p. 103 (1838); Nees., Gottsch. 

 & Lindenb. Syn. Hep. p. 237 (1844); Hartm. Skand. fl. ed. 10. 2, p. 147 

 (1871); Lindb. Muse, scand. p. 5 (1879). 



Demie eiendommelige og vakre levermos vokser i store 

 bleggrønne tuer paa fugtige og skyggefulde steder, gjerne i 

 løvskove, ved bække og kilder og paa sumpige enge. Mærke- 

 lig nok synes denne i Sverige liyppige art hos os at fore- 

 komme særdeles sjelden og kun i den sydligste del af landet. 

 Hidtil kjendes med sikkerhed kun følgende 5 voksesteder, 

 nemlig: 



Jarlsberg og Laurvik. Sandefjord, under Hjertaas (Jg.)- 



Bratsberg. Gjerpen: Sem (Br.); Bamble: Herre (Rn.). 



Nedenæs. Holt, nær Tvedestrand i skove (Hg.). 



S, Bergenhus. Nordhordland : Bøgevold og Store Okse i bøge- 

 skoven ved Seim (Wf. september 1876). 



Den opgives ogsaa for Norge af Horneman (Dansk ökon. 

 Plantelære 3, p. 467); noget specielt voksested nævnes ikke, men 

 det er ikke usandsynligt, at han har taget planten i Nedre Tele- 

 marken. 



Af de nævnte voksesteder tør sluttes, at denne arts ud- 

 bredelseskreds i Norge omfatter kyststrækningen fra Kristi- 

 aihaf jordens munding rundt landets sydspidse og langs vest- 

 kysten mod nord omtrent til Sognefjorden (nordligste vokse- 

 sted 60 ° 35' n. br.). Inden dette strøg synes den kun at 



