Levermoseriies iidbredelse i Norge. 251 



denne art, heller ikke synes den at frembringe gonidier, hvor- 

 for dens formermgsmaade synes temmelig gaadefuld. 



Udenfor Norge kj endes den kun fra bjergfulde egne i 

 "Wales, Skotland og Irland. 



Følgende voksesteder kj endes: 



Stavanger. Ryfylke: Dirdal (Ks.), Frafjord (Br.), Bergestakken 

 ved Fossan, nær fjeldets top, 600 meter o. h, (Ks.), Andersaaen i 

 Lyse, i stor mængde, her samlet for første gang i Norge (Ks. jnli 

 1885), Førre i Hjelmeland, i masser (Ks.), Hylen i Sand, sparsomt, 

 neppe 50 meter o. h. (Ks,). 



S. Sergenhus. Stordøen: Steingilsfjeld paa sydsiden af Tyse- 

 skaret, fleresteds, ca. 500 meter o. h. (Ks.); Tysnæs: Tysnæssaata, 

 paa fjeldets nordside i mængde, 400 — 440 meter o. h. (Ks.); 

 Hardanger: Melkhougfjeld i Htisnæs, ca. 600 meter o. h. (Ks.), 

 Kaasdalen, paa vestsiden af Melderskin i Rosendal, ca. 500 meter 

 0. h. (Ks.). 



N. JBergenhus. Nordfjord, i Davii^en, meget hyppig og i 

 mængde, f. ex. : Tuva paa Rugsundsø almindelig fra 350 — 450 

 meter (Ks.), Bakkefjeld ovenfor Rugsund kirke 350 meter o. h. 

 (Ks.), Eggen vest for Rau.dalskammen, indtil 500 meter o. h. i stor 

 mængde (Ks.), Bortne, i iirer lavt nede (Ks.). 



Tiomsdal. Søndmøre : Ørsten i Volden, paa nordsiden af Sand- 

 kornet i særdeles store masser fra 220 — over 600 m. o. h. (Ks.); 

 Romsdal: ved Sundsbd paa Otterøen, i en ur tæt ved havstranden, 

 meget sparsomt (Ks.). 



105. Sc. undulata (L.) Dum. 



Jungermania undulata L. Sp. pl. ed. 1, 2, p. 1132 (1753); Hook. Brit. 

 Jung. t. 22 (1816). 



Scapania U7iclulata Dum. Recueil 1, p. 14 (1835); Nees., Liiidenb. & 

 Gottsch. Syn. Hep. p. 65 (1844) ; Hartm. Skand. fl. ed. 10, 2, p. 131 (1871). 



Martinellia undulata B. G-r. in Gray Nat. arr. brit. pl. p. 691 (1821). 



Forekommer paa fiigtige og overrislede kHpper, paa stene 

 i elve og bække, paa fugtige og sandige steder, ved bække- 

 bredder og kilder, sjeldnere i myrer og sumpe paa underlag 

 af kiselbergarter, aldrig paa kalk. Arten er udbredt over 

 hele Norge fra landets sydspidse indtil Hammerfest (70 ° 40^ 

 n. br.) og Østfinmarken som en af vore almindeligste lever- 

 moser. Den mangler neppe i nogen trakt af lidt større ud- 

 strækning med undtagelse af de strøg, hvor kalkbergarter er 

 fremherskende, som f. ex. i de siluriske egne af det østen- 



