262 B. Kaalaas. 



AJcershus amt, under Bergsfjeld i Asker (59 o 40' n. br.) paa 

 en nedfalden, halvraadden granestamme, 180 m. o. h. i temmeiio- 

 ringe mængde, col. og med gonidier (Ks. mai 1892). Den vokste 

 her i selskab med Hypnum uncinatum, Mnium pundatum, Lopho- 

 colea lieterophylla, Blepharostoma, Scapania convexa^ PlagiocMla 

 asplenioides . Jungermania lanceolata og J. p)orphyroleuca. Dens 

 forekomst i Norge er uden tvil indskrænket blot til landets sydøst- 

 lige del. 



De norske exemplarer stemmer fuldstændig med afbild- 

 ningen i Husnot: Hepaticologia GralKca og med beskrivelser 

 af Scapania apiculata. Planten staar nærmest Sc. convexa, med 

 hvilken art den deler voksested, raadne træstammer, men skiller 

 sig dog ved karakterer meget langt fra den. 



112. Sc. coiivexa (Scop.). 



Jmigermania convexa Scop. Fl. carD. ed. 2, 2. p. .54:9 (1772). 



Jimgermania umbrosa Schrad. Syst. Samml. Krypt. G-ew. 2, p. .5 

 (1797); Hook. Brit. Jung. t. 24 (1816). 



Martinellia wnhrosa B. Gr. in Gray. Nat. arr. brit. pl. 1, p. 691 

 (1821). 



Scapania umbrosa Dum. Eecueü 1, p. 14 (1835); Hartm. Skand. fl. ed. 

 10, 2, p. 132 (1871). 



Martinellia convexa Lindb. Muse. scand. p. 6 (1879). 



Danner smaa gulgrønne eller rødgule tuer fortrinsvis paa 

 raadne træstammer og stubber, men ogsaa paa fugtig, torv- 

 agtig jord og paa mosbedækte, skyggefulde klipper og stene 

 af kiselbergarter. Denne art er i Norge udbredt over keie 

 den sydlige, lavere del af landet mod nord indtil Malangen i 

 Tromsø (ca. 69 " 30' n. br.), saavel i det østenfjeldske som paa 

 Vestlandet. Den forekommer i de fleste egne inden dette om.- 

 raade dog for det meste temmelig spredt og kan neppe 

 nogetsteds siges at være egentlig kyppig. Uden tvil er den 

 hyppigst paa Østlandet, især i fugtige skovtrakter, medens den 

 langs vestkysten, hvor naaleskov for det meste mangler, samt 

 i det nordenfjeldske synes at være temmelig sjelden. Den 

 gaar intetsteds hos os ud over naaletræernes grænse paa 

 fjeldene; saaledes er den i (xudbrands dalen ikke fluiden i 

 større høide end 750 meter og i Vald ers ikke over 700 meter 

 over havet; den synes at mangle paa Dovre. Arten synes 

 hos os ikke at variere i nogen nævneværdig grad. Den fore- 



