Levermosernes uclbredelse i Norge. 275 



Qnnm liæc planta steriles solum reperta, sedes ejus valde 

 incerta est; probabiliter non ad genus Plagiochilam pertinet, 

 quamquam folia plantæ foliis hujus generis quo ad marginem 

 auticum arcnato-reflexum valde similia sunt, sed forsitan ad 

 genus Pedinopht/Uum referenda sit. Jungermania SaliJhergii 

 Lindb., species a nobis haud visa, folia æquo modo curvata 

 secundum descriptioiiem Lindbergii ') possidet, sed forma 

 foliorum valde diversa est. An planta supra descripta ad sec- 

 tionem Mesoptychinm Jimgermaniæ pertineat? PlagiocMla lobata 

 quo ad formam loborum folii Jungermaniæ obtiisæ Lindb. simil- 

 lima, sed longe diiïert habitu et magnitudine, curvatura mar- 

 ginium foliorum, ramis flagelliformibus, cellulis densioribus etc. 



Hæc planta a clarissimo E. Jørgensen ad Talvik, Fin- 

 markiæ mense Augusto 1888 lecta est, infeliciter solum speci- 

 minibus paucis. 



Den ber beskrevne levermos er hidtil kun funden en ene- 

 ste gang i: 



Finmarkens amt, i Talvik (ca. 70 " n. br.) af cand. E. .Jør- 

 gensen 15de august 1888; den nøiagtige lokalitet kjendes imidlertid 

 ikke med sikkerhed (Timpliougen?). Planten synes at have vokset 

 paa kalkhoidigt underlag, da den forekommer i selskab med Pedino- 

 pliyllum pyrenaicuni, der i regelen foretrækker kalkbergarter. Sand- 

 synligvis ligger voksestedet ikke synderlig køit over havet, da plan- 

 tens selskab ikke er alpine former, uheldigvis er den samlet kun 

 i faa exemplarer og blot steril, hvorfor dens plads i systemet ikke 

 kan bestemmes med sikkerhed. — • Den er dog visselig en egen art 

 og synes ikke at staa i nærmere slægtskab med nogen anden af vor 

 floras arter. 



39. Mylia B. Br. 



Jungermania Hook. Brit. Jiing. p. 15, t. 57 & t. 34 (1816); Hartm. 

 Skand. fl. ed. 10, 2. p. 133 & 134 (1871). 



Wlylia B. Gr. in Gray. Nat. arr. brit. pl. p. 693 (1821): Lindb. Hep. in 

 Hibern. leet. p. 525 (1874). 



Plantæ dioicce, robustæ, cæspitosæ, repentes, erectæ vel 

 decumbentes, postice in caule dense tomentoso-radiculosæ, 

 simplices vel parce ramosæ, ocbraceæ, fuscescentes — fusco- 



Musci Asiæ borealis p. 39 — 40. 



18* 



