Le vermo semes udbredelse i Norge. 289 



ligste egne, da den endnu forekommer paa Spidsbergen, dog 

 kjendes hidtil ingen voksesteder nordenfor Tanafjordens bund. 

 Jeg har seet exemplarer fra mer end 200 forskjellige vokse- 

 steder spredte over alle landets amter (og Dovre); de syd- 

 ligste voksesteder er Kristiansand og Lister, det nordligste 

 Alten, det østligste Pasvikelven i Sydvaranger. Den mangler 

 neppe i nogen egn, men dens udbredelse synes dog ikke at 

 være ganske jevn. I fugtige skovtrakter, kvor myrer og tjern 

 er kjrppige, er den gjerne meget almindelig og ligesaa i sub- 

 alpine og alpine egne. hvor den synes at kunne stige op til 

 henimod snegrænsen (høieste iagttagne voksested omtr. 1600 

 meter). Den skyr heller ikke lavlandet, men træffes ofte lige 

 paa havstranden. Langs vestkysten synes den at være noget 

 sjeldnere og ligesaa i egne, hvor løsere skifere danner fjeld- 

 grunden; i kalktrakter mangler den i regelen. Nordenfjelds 

 synes dens hyppighed ikke at være ringere end i den sydhge 

 del af landet, saaledes kjendes talrige voksesteder fra Nord- 

 lands og Tromsø amter og fra Østfinmarken. Den er, saavidt 

 vides, samlet her for første gang i Norge af Somf. i Saltdalen 

 i juli 1824, dog er det ikke usandsynligt, at den allerede er 

 tagen tidligere af G. Wahlenberg under hans reiser i det 

 nordlige Norge ved aarhundredets begyndelse ^). Da arten 

 forekommer paa temmelig forskjelligartede lokaliteter og i 

 meget forskjellige høider over havet, varierer den ogsaa, som 

 man kan vente, i høi grad. Alpine former er ofte ganske 

 kulsorte, dvergagtige og ligner habituelt særdeles meget enkelte 

 af de mindre Marsupella- og Cesrø-arter; sumpf ormer fra lav- 

 landet er derimod ofte rent grønne, meget laxe og paafaldende 

 lig Cephalozia fluitans (Nees.) Spr., med hvilken de ofte for- 

 veksles. Planten forekommer oftest med en rigelig mængde 

 kalke, men frugt er temmelig sjelden; jeg har saaledes kun 



^) Jungermanicr- infläta Wahlenb. i Fl. lapj). er ifølge exemplarer i Somf. 

 herbarium kun Jungermania minuta. Deiimod turde /. minuta Wah- 

 lenb. i n. lapp. være den rette /. infläta Huds., da han bemærker, 

 at den forekommer „in spongiosis paludosis", hvuket neppe er til- 

 fældet med J. minuta. Wahlenberg synes saaledes at have forvekslet 

 disse to arter. De anføres begge som hjrppige i Lapland, men 

 opgives ikke specielt fra Norge. Efter Arn. (Lebermoosst. p. 27) er 

 ■J. infläta samlet af Wahlenberg ved Ørnæs i Salten. 

 Nyt Mag. i. Naturv. XXXIII. IV 19 



