302 B. Kaalaas. 



skovregionen. Trods sin store udbredelse synes den dog ikke 

 at variere i nogen betydelig grad. I forhold til plantens hyp- 

 piglied er fragten ikke almindelig. 



Jungermania quinquedentata er saavidt vides først samlet £ 

 Norge af pastor H. J. Wille i Telemarken i slutningen af 

 forrige aarhmidrede (antageug omkring 1780) (if. Hammer 

 Prodr. il. norv.). 



var. ß. turgida Lindb. 



Jungermania quinquedentata ß. turgida Liiidb. in Arn. ot Lindb. Musc. 

 Asiæ bor. p. 59 



„Paludosa vel terram magis minusve humidam inbabitans^ 

 robusta et pluries major, ad 4 mm. usque lata, lutescens vel 

 luteolo-viridis, sæpe ramosa vel solum bifurca, foliis latioribus 

 et melius plicatis, margine postico magis rotundato-prominente^ 

 concavioribus, segmentis latioribus, brevioribus minusque api- 

 culatis, cellulis majoribus et optime coUencbymaticis, involucro 

 longiore'" (S. O. Lindb. loc. cit.). 



Denne varietet skal if. Lindb. (p. d. anf. st.) være temme- 

 lig almindelig i Skandinaviens nordlige egne og i alperegionen. 

 Han anfører den specielt fra Kongsvold og Knutskø paa Dovre 

 og fra Lilleelvedalen. Jeg har ogsaa seet exemplarer fra Tyin 

 paa Filefjeld, ofr. (Ks.) og fra Nordli i N. Trondhjems amt 

 (Frdtz.). 



134. J. lycopodioides Wallr. 



Jungermania lycopodioides Wallr. Comp. Fl. G-erm. 3, p. 76 (1831) : 

 Hartm. Skand. fl. ed. 10. 2, p. 140 (1871). 



Jungermania barbata var. lycopodioides Nees., Grottsch. & Lindenb. Syn. 

 Hep. p. 125 (1844). 



Forekommer paa skyggefuld, lidt fugtig jord, me it ind- 

 blandet mellem andre moser, samt paa skj^ggefulde mosgroede 

 klipper og stene af kiselbergarter, undertiden ogsaa paa træ- 

 stammer. I Norge er arten udbredt i fjeldegnene og i de 

 høiereliggende skov- og bergstrakter fra de østligste og nord- 

 ligste dele af Finmarken mod syd indtil den sydhgste del af 

 Eyfylke (58 ^ 50' n. br.). Naar den hidtil ikke kjendes fra 

 det sydligste amt. Lister og Mandal, har dette vissehg sin 



