Levermosernes udbredelse i Norge. 309 



paa -underlag af kiselbergarter. Efter de oplysninger, som 

 hidtil foreligger, synes den kun at være udbredt i den alpine 

 og subalpine region i det nordlige og centrale Norg« fra Øst- 

 finmarken (ca. 68V2° i^- br.) sydover indtil Vang i Valders 

 (61 ° 10^ n. br.). Paa Dovre, hvor den først opdagedes af 

 prof. Lindberg, og i de nærmest tilgrænsende f j eldtrakter 

 synes den ikke at være egentlig sjelden, men i den største 

 del af det nævnte omraade forresten synes den kun at fore- 

 komme hist og her paa meget spredte steder. Store strøg 

 af vore fjeldtrakter især i Nordlands og nordre Trondhjems 

 amter er imidlertid endnu lidet unders øgte med hensyn 

 til sine levermoser, og denne art kan derfor maaske i Norge 

 i det hele taget være betydelig hyppigere end hidtil kjendt. 

 Sandsynhgt er det vel ogsaa, at den ikke sjelden forveksles 

 med andre, nærstaaende arter. Den synes i det mellemste 

 Norge fornemmelig at være udbredt i de øverste strøg af 

 skovregionen fra omtrent 600 til 800 meter over havet, men 

 den er ogsaa funden i den egentlige alperegion, i hvilken 

 høide vides dog ikke med sikkerhed. I det nordhge Norge 

 stiger den derimod ogsaa ned til lavere steder, saaledes f. ex. 

 i Salten til 150 meter. Kalke synes at være meget sjeldne 

 og er kun fundne paa et par steder i det nordhge Norge ; 

 fragten er saavidt vides endnu ikke kjendt.' 



Udenfor Norge er arten kun funden i det nordhge Sverige, 

 Finland og Sibirien og synes altsaa at være en udpræget ark- 

 tisk plante. Maaske er den intetsteds hyppigere end hos os, 

 ialfald er den funden paa flere steder i Norge alene end i de 

 øvrige lande tilsammen. 



Jungermania quadriloba synes mig ubetinget at staa nær- 

 mest J. FloerJæi, hvilken den ligner mest med hensyn til blad- 

 lappernes antal, de store fligede amfigastrier o. s. v.; en for- 

 vekshng af disse to arter kan ved en mindre omhyggelig 

 bestemmelse let ånde sted. Den staar ogsaa omend i et 

 mindre nært slægtskab til J. Kunsei^ hvilken den ligner i 

 habitus og cellevæv, samt ved de i spidsen stumpe bladlapper. 

 Ikke desmindre er dog J. quadriloba en selvstændig art og 

 ingenlunde blot en varietet af J. Floerhei eller J. Kunsei. 



Hidtil kj endes følgende voksesteder for denne art i Norge: 

 FinmarJien Varanger: Rastekaisa, i alperegionen (R. Hult og 



A. 0. Kihlman if. Arn. & Lindb. Musc. Asiæ bor. p, 56); Talvik: 



Rundfjeld (Jg.). 



