Levermosernes udbredelse i Norge. 315 



70 ° 40' og Sydvaranger) syd efter gjemiem landets alpine og 

 subalpine trakter, paa Vestlandet indtil Røldal i Hardanger 

 (59 ° 50' n. br.) og paa Østlandet til Kristiania og Telemarken, 

 dog er den intetsteds synderlig liyppig undtagen maaske i 

 Nordland og Finmarken. I de mellemste strøg af landet fore- 

 kommer den kmi kist og her, mest paa spkagnnmmyrer i den 

 øverste del af skovregionen fra 400 — 800 meter over kavet; 

 af og til stiger den ogsaa ned til lavere steder, saaledes f. ex. 

 ved Kristiania til omtrent 250 meter, ligesom den undertiden, 

 men sjeldnere træffes i alperegionen op til omtrent 1500 

 meter. Den er altsaa ikke nogen særlig ndpræget høifjelds- 

 l^lante. I Nordland og Finmarken stiger den selvfølgelig keit 

 ned til kavet. Den sjmes at mangle paa Vestlandet i de ydre 

 strøg langs kysten og findes kun sjelden i de inderste fjord- 

 egne, som støder umiddelbart til kovedfjeldmassen. I Kristian- 

 sands stifts sydligste del vides den liidtil ikke at være paa- 

 vist, men det er dog neppe tvilsomt, at den ogsaa forekommer 

 ker i fj eld ene, f. ex. i Sæt-ersdalen, omend sjelden. Junger- 

 mania Kuftsei fructificerer ikke hyppig i Skandinavien, dog er 

 A" el f rügten ikke fuldt saa sjelden, som enkelte forfattere har 

 ment (conf. Arn. og Lindb. : Musci Asiæ bor. p. 55), ialfald 

 har jeg seet fuldt udviklede sporogonier fra 4 forskjellige 

 steder i Norge. 



Følgende voksesteder kj end es : 



FinmarJôen. Hammerfest (Jg.); Sj^dvaranger : Neidclajavre, 

 mellem Jarfjord og Elvenæs (Frdtz.). 



Tromsø. Kvænangen : Karvikfjeld (Jg.) ; Nordreissen : Gakko- 

 vara og Grabrus ; Malangen: Haugefjeld; Bardodalen: mellem Fle- 

 skemo og SundK, col, Strømsmo, coL, Rubben, Veltfjeld og Luot- 

 navara (Arn. if d. anf. st ) ^) ; Maalselvdalen : Aglappen (H. Holm- 

 gren if Hartm. Skand. fl. ed. 10, 2, p. 137); Tromsø (MIL); 

 Harstad paa Hindøen (Frdtz.). 



Nordland. Lofoten : Lødingen paa Hindø (Frdtz ) ; Ofoten : 

 Fagernæstind ved Beisfjord og Øijord ved Eombakbunden (Frdtz.); 

 Salten: Saltdalen, mangesteds (Somf. oktober 1818 og senere), 

 Skeitiakslen, 500 m., Berghulnæs, 60 m. og Tjørriselv, 100 m. o. h. 



') Da Arn. ikke skjelner mellem hovedformen og var. 2?licata, tuiiører 

 maaske de fleste af hans i Tromsø amt samlede exemplarer den 

 sidstnævnte form. 



