Levermosernes udbredelse i Norge. 339 



sura lunata ve] triangulari, angulo semper obtuso, segmentis 

 anguste triangularibus, acutis, in directum extensis vel rarius 

 inter se leniter divergentibus, folia superiora nonnuUa inter- 

 dum tridendata, margine repando sed integerrimo, Amphigastria 

 nulla. Cellulæ rotundæ et vix incrassatæ, lævissimæ. Bradece 

 perichætii vix vel parum majores quam folia, canaliculatæ, 

 vulgo tridentatæ, incisuris ad ^/3, segmentis interiorum erecta- 

 rum remote sed robuste dentatis. Bradeola infra-involu- 

 cralis magna, ovata, acuta, dentata, cum bractea proxima con- 

 nata. Archegonia 10 — 15. Perianthium obovatum — clavatum, 

 obtnsum, teres, suprema parte 5 — 7 plicatum, ore parvo, ciliato, 

 infima basi tri-, parte tertia vel quarta bi-, de cetero uni- 

 stratum. Theca brunnea, opaca, elliptico-ovalis ; elateres parum 

 attenuati, obtnsiusculi, nonnibil flexuosi, bispiri, spiris fusco- 

 violaceo-brunneis ; Spori globosi, flavo-brunnei, opaci, distincte 

 muriculati. 



Plantæ masculæ proprios cæspitulos formantes, eisdem femi- 

 neis simillimæ, valde densifoliæ; hradeæ basi latiores et saccatæ, 

 segmentis triangulari-linearibns, inter se melius divergentibus; 

 antheridia 2 vel 1 in quaque axilla, ovali-globosa, luteo-viridia, 

 stipite ad dimidium altitudinem, biseriato. 



Gonidia in apice segmentorum globulus magnos, rnfo- 

 brunneos — nigro-rufescentes formantia, breviter obpyrami- 

 data, apice tri-vel quadricornuta, bi-vel unicellularia. (Efter 

 S. O. Lindb. i Arn. & Lindb.: Musc. Asiæ bor. p. 50). 



Denne art danner smaa, tætte, mørkegrønne eller brun- 

 grønne tuer paa mosdækte, skyggefulde, men tenunelig tørre 

 klipper og stene af kiselbergarter ; undertiden, men sjeldnere 

 vokser den ogsaa paa gamle træstammer og paa raadne stub- 

 ber helst af naaletræer og har da gjerne en mindre tæt tuet 

 vækst. Den er i Norge udbredt over de lavere egne af landet 

 fra det sydligste mod nord op til Alten og Sydvaranger i 

 Østfinmarken (70 ^ n. br.). Der synes dog at herske stor for- 

 skjel i dens hyppighed i landets foiskjellige egne. Paa Øst- 

 landet i Kristiania og Hamar stifter, er den temmelig hyppig, 

 især i kuperede skovtrakter, saavel ved kysten som i ind- 

 landet, men den synes ikke at stige synderhg høit over havet, 

 sandsynhgvis ikke over 500 meter. Derimod er arten paa 

 Vestlandet kun funden paa nogle faa steder i de indre fjord- 



22* 



