346 B. Kaalaas. 



moser. Kalk og frugt er vistnok hyppige, men ei i den grad 

 som hos f oregaaende art ; frugtmodningen indtræffer om høsten 

 i september og oktober. Jung, ventricosa hører til vore almin- 

 deligste levermoser og er udbredt over det hele land fra det 

 sydligste indtil de nordligste og østligste egne af Finmarken. 

 Mer end 140 voksesteder kjendes fra alle landets amter (og 

 Dovre); det sydhgste er Mandal, det nordligste Hammerfest 

 (70 ° 40' n. br.) og det østligste Elvenæs i Sydvaranger. Arten 

 er allerhyppigst inden den atlantiske flora paa landets vest- 

 kyst, derhnod noget mindre almindelig i de lavere egne paa 

 Østlandet. Den stiger op paa fjeldene hge til snegrænsen; 

 saaledes er den samlet paa Galdhø i Lom i en høide af 1880 

 meter o. h. (Hg. 1887) paa Tausafjeld i Salten i 1200 (Frdtz. 

 1889) og paa Tøtta i Ofoten i 1000 meters høide o. h. (Frdtz.) 

 Saavel i den alpine som i den subalpine region paa fjeldene 

 er den ganske almindelig og vistnok ogsaa i landets arktiske 

 egne. Saavidt vides er den i Norge samlet første gang af 

 Somf. i Stordalen i juni 1815. 



Jungermania ventricosa varierer som allerede nævnt i sær- 

 deles høi grad, men de forskjellige former er saa lidet kon- 

 stante, at bestemte varieteter vanskelig lader sig opstille. 



156. J. orcadensis Hook. 



Jungermania orcadensis Hook. Brit. Jung. t. 71 f 1816); Hartm. Skand. 

 fl. ed. 10, 2, p. 138 (1871). 



Denne art ynder skyggefulde, fugtige og kjølige lokaliteter 

 og vokser derfor mest paa fjeldskraaninger, der vender mod 

 vest og nord, samt mellem klippestykker og paa mosdækte 

 stene i urer under høiere fjelde, hos os altid paa kiselunderlag 

 (ifølge Limpr. paa alleslags bergarter); sjeldnere træffes den 

 ogsaa blandt sphagna i vaadere myrer. I regelen vokser den 

 yderst spredt blandt moser, lav, lyng og vaccinumarter og 

 danner sjelden ublandede tuer. Arten tilhører i Norge den 

 atlantiske flora, idet den fornemmelig er udbredt i det vesten- 

 fjeldske fra den sydligste del ' af Ryfylke i Stavanger amt 

 nordover indtil mundingen af Trondhjemsf jorden (63V2 ° n. br.). 

 Inden hele dette strøg forekommer den næsten overalt meget 

 hyppigt, og i de mere bjergfulde egne er den endog ganske 

 almindelig paa alle passende lokaliteter. I den sydhge del af 



