Levermosernes udbredelse i Norge. 373 



Bratsberg J i Vestfjorddalen i Telemarken, men her paa flere 

 steder ved Rollag og Hongefosjuvet (Kr.) i temmelig betydelig 

 mængde, antagelig 3 — 400 meter over havet, dels i rene tuer, dels 

 i selskab med Frullania Tamarisci, Jungermania quinquedentata 

 0. s. v. Den er i alle tilfælde en sjelden og lidet iidbredt art, men 

 om den er saa ganske indskrænket i sin forekomst, som man maaske 

 kunde ville slutte af de faa bekjendte voksesteder, er dog tvilsomt, 

 saalænge det sydøstlige Norges indlandsegne er saa lidet undersøgte. 

 De exemplarer, jeg har seet, er sterile hunplanter. 



Jungermania nardioides er vistnok neppe andet end en 

 varietet af den overordentlig variable Jungermania minuta, men 

 da den hidtil blot er funden steril, og kalken og fragten 

 maaske kunde fremvise yderligere afvigende karakter fra 

 denne, forekommer det mig dog rigtigst indtil videre at bibe- 

 holde den som egen art. 



168, J. minuta Crantz. 



Jungermania minuta Crantz.; Hartm. Skand. fl. ed. 10. 2, -p. 139 (1871). 

 Jungermania infläta Wahlenb. 



Denne art forekommer paa temmelig tørre og skyggefulde 

 stene og klipper og ved disses f od, altid paa underlag af 

 kiselbergarter (aldrig paa kalk), undertiden ogsaa paa fugtig 

 jord, paa tuer i myrer og paa raadne træstammer. Paa lavere 

 liggende steder danner den gjerne store ublandede tuer, men 

 i fjeldtrakterne og i de arktiske egne forekommer den hyp- 

 pigst indsprængt mellem andre moser. Den er i Norge ud- 

 bredt over det hele land fra det sydhgste indtil Tanen og 

 Østfinmarken (70 " 10' n. br.) saavel østenfjelds som paa vest- 

 kysten, dog mangler den i egne, hvor bergarten er kalk eller 

 kalkholdige skifere. Da den endnu forekommer paa Spits- 

 bergen til 80 ", i Grønland til 69 ° og i Sibirien til 7072 ° n. br., 

 findes den visselig i Norge lige op til Nordkap, men fortiden 

 kj ender jeg intet voksested nordenfor Tanen. I det store og 

 hele taget maa denne art regnes til en af vore almindeligste, 

 især i høiereliggende bergstrakter og i subalpine egne; langs 

 vestkysten er den dog temmelig sjelden og forekommer her 

 mest i fjordegnene; ogsaa i kystegnene ved Skagerak er den 

 mindre hyppig. I fjeldtrakterne stiger den høit op i alpe- 

 regionen, saaledes i Jotunfj eldene til mind st 1400 meter, men 

 sandsynhgvis endnu betydehg høiere; den er næsten i alle 



