Levermosernes udbredelse i Norge. 377 



JBratsderg. Telemarken: Bolkesjø (Kr.), Hougefos (Lindblom), 

 Vemork (Kr.) og Gausta i Vestfjorddalen (M. Bl.). 



Nedenæs. Sætersdalen : Sletfjeld (M. Bl.), Stavdal sheien i Valle 

 (M. Bl.). 



Lister og Mandal. Mandal (Ks.). ^ 



var. 7. rigida (Lindb.) 



Cephalozia rigida Lindb. in Bot. not. 1872 p. 165. 



Jungermama rigida Lindb. Muse. scand. p. 8 (1879). 



Jungermania subdichotoma Lindb. aptid. soc. f. fl. fenn. die 3. Febr. 1883. 



„Cæspites implexi, brunneolo-luridi, apicibus plantæ viri- 

 dioribus. Planta suberecta, ad 2 cm. alta, sat crassa, dicho- 

 tome ramosa, hie illic remote et parcissim.e radiculosa, flexuosa, 

 iragilissima et rigida, moniliforme-foliata, apicibus sat distincte 

 crassioribus. Folia densiuscula, apice ad latus dorsale nonnibil 

 spectantia, ovalia, fere ad medium biloba, lobis obtusiusculis 

 vel acutiusculis, parum inæqualibus, ventrali etenim pauUum 

 majore et longiore, valde incurvis, ut concavum folium cymbi- 

 forme fiat, latere dorsali interdum dente magno ad basin 

 munita; cellulæ lævissimæ, rotund ato-quadratæ, sat magnæ, con- 

 formiter incrassatæ. Amphigastria vulgo rarissima, interdum 

 tamen crebriora et sat magna, ovalia — lanceolata, acuta, integer- 

 rima, sæpe emarginata vel bidentata". (Lindb. p. d. anf. st.). 



Denne form, der tidligere af Lindberg er opstillet som en 

 egen art, er sikkerlig blot en varietet af den yderst variable 

 og mangef ormede Jungermania minuta. Den angives for Norge 

 af Lindb. fra 



JSedemarTten. Lilleelvedalen i Østerdalen, hvor den vokser paa 

 klipper af skifere (S. 0. Lindb. if. Musc. Asiæ bor. p, 60). Sand- 

 synligvis er denne form ei sjelden i fjeldtrakterne i den centrale 

 og nordlige del af landet, skjønt jeg ikke med sikkerhed har kunnet 

 henføre hertil nogen af de exemplarer af J. minuta^ som jeg har 

 havt til bestemmelse. 



var, §. grandis Gottsch. 



Cephalozia rigida var. ß ? grandis Lindb. in Bot. not. 1872 p. 165 — 166. 

 Jungermania rigida ß. grandis Lindb. Mus. scand. p. 8 (1879). 

 Jungermania saccatula Lindb. apud soc. pro f. fl. fenn. die 3. Tebr. 1883. 



„Robustior, subsimplex, foliis majoribus, brunneo-purpu- 

 reis, nitidulis, ætate decoloribus, arctissime imbricatis, valde 

 concavis, laciniis fere æquimagnis". (Efter Lindb. p. d. anf. st.). 



