Levermosernes udbredelse i Norge. 383 



SusJcerud. E-iugerike : Aiisterud paa Tyristrand (Br.) ; Aadalen : 

 Hval (Br.). 



Akershus. Vestby: Bjørnstad (Ax. Bl.); Asker: Heggedal, 

 cfr. (Ks.); Bærum: Jonsrud (Kr.); Kristiania omegn : uden nærmere 

 angivet sted (M. BL), Ekeberg, cfr. (M, Bl.), Bryn (Ks.), Ljan 

 (Frdtz.), Maridalen, col. (Kr.), Frognersæteren, cfr. (Ks.). 



8. Bergenhus. Tysnæs: Myrdal (Ks.); Bergens omegn: Nesthun, 

 cfr. (Wf.); Hammer: Hagesæter (Ks.). 



N. Bergenhus. Sogn: Kroken i Hafslo (Wf.); Søndfjord: 

 Nyborg i Askevold (Ks.); Nordfjord: Hestnæsøren i Gloppen (Ks.). 



Romsdal. Søndmøre: Ørsten i Volden og Aalesund (Ks.). 



171. N. hyalma (Lyell) Carr. 



Jungermania hyalina Lyell in Hook. Brit. Jung. t. 63 (1816); Hartm. 

 Skand. fl. ed. 10, 2, p. 136"'(1871). 



Nardia hyalina Carr. Brit. Hep. p. 35; Lindb. Muse. scand. p. 8 

 (1879). 



Denne art vokser paa sandig-leret, fugtig jord, især ved 

 randen af veie og grøfter og paa lidet befærdede stier, sjeld- 

 nere paa fugtige klipper af skifere og andre kiselbergarter ^). 

 Dens udbredelseskreds i Norge omfatter omtrent det. hele land 

 fra det sydligste indtil Alten i Finmarken (60 ° n. br), dog 

 synes den i det hele taget at forekomme temmelig sjelden og 

 spredt, alene med nndtagelse af indlandsegnene og fjelddalene 

 paa Østlandet, hvor den synes at være hyppigere, f. ex. i 

 Telemarken^ Hallingdal og Valders, hos os mest paa sandjord. 

 Den er vistnok ikke hidtil kjendt fra de sydligste .amter af 

 Kristiansands stift, men da den netop er en sydhg art, kan 

 granden hertil kun være manglende undersøgelse af- disse 

 egne. Paa vestkysten og i de lavere egne ved Skagerak og 

 Kristianiafjorden synes den at være ganske sjelden. Paa 

 fj eldene i det sydlige Norge stiger den neppe over 1000 meter 

 og er kun sjelden fund en ovenfor 600 meter. Arten for- 

 veksles særdeles ofte med forskjellige rundbladede levermoser, 

 f. ex. med Nardia obovata og crenulata, Jungermania sphæro- 

 carpa, undertiden endog med sterile planter af Nardia scalaris 

 og hæmatosticta, skjønt den i regelen er let at kjende, blandt 



^) Skal ogsaa if. Carr. Brit. Hep. p. 35 forekomme paa fugtige, myr- 

 lændte steder, en forekomstmaade, som ikke vides at være iagttagen 

 hos os. 



