Levermosernes udbredelse i Norge. 395 



Saksenvik „in terra turfosa subalpina", cfr. (Somf. juli 1819 i herb 

 sub. nom. Jung. Scolaris)^ Bodø, cfr. (Frdtz.), Botne (Frdtz.); 

 Ofoten: Strand (E. Ekstrand if. Arn.), Fagernæs, cfr. (Frdtz.), 

 Tøtta ved B;Ombakbunden, cfr. (Frdtz.), Storfjeld i Harjangen, cfr. 

 (Frdtz.). 



Tromsø. Bardodalen: Strømsmo, cfr., Storfjeld, cfr., Luotna- 

 vara, cfr. og Jertnivara, cfr. (Arn. if. Lebermoosstud. p. 39); Maals- 

 elvdalen: Vassbrun og Rostafjeld, col. (H. Holmgren if, Arn.); 

 Malangen: Haugefjeld, cfr. (Arn. if. d. anf. st.); Tromsø: Fløifjeld, 

 Tromsø og Tromsdalen, cfr. i mængde (Zett. og Holmgren if. Arn., 

 Jg.); Kvænangen: Slirovara og Karviksfjeld (Jg.); Nordreissen: 

 Sagen, cfr., Vinnelys og Sappen, cfr., Gakkovara og Javrooive, cfr. 

 (Arn. if, d. anf. st.). 



Finmarken. Talvik: Vasbotnfjeld og Rundfjeld, cfr. (Jg.); 

 Hammerfest, cfr. (Jg.); Sydvaranger: Kirkenæs, col. og Svartevand 

 (Frdtz.). 



var. \i. suberecta Lindb. 



Nardia repanda Lindb. in Carr. Brit. Hep. 27. - 



Nardia liæmatosticta var. fi. suhereda Lindb. Musc, scand. p. 8 (1879). 

 Jungermania silvrettœ Grottscb. & Rab. Hep. Eur. ex. n. 470 (1869). 

 Jungermania dovrensis Limpr, Jabresb. Scbles. Ges. vaterl. Cult. 61, 

 p. 213 (18M). 



Viügo viridis; caulis laxior, adscendens vel suberectus, 

 magis ramosus, ramis tenuibus; folia remotiora, plus minusve 

 undulata, pro more emarginata, lobis obtusis ; cellulæ majores, 

 minusque incrassatæ; amphigastria crebriora. 



Vokser paa lignende, dog gjerne noget fugtigere og mere 

 skyggefulde lokaliteter end normalformen, saasom paa fngtig, 

 torvagtig jord, ved bredder af bække og kilder og paa vaade 

 klipper. Den synes hos os at være megèt sjeldnere end denne 

 og især at forekomme i fj eld trakterne i den mellemste del af 

 landet, f. ex. paa Dovre og i de nærmeste fjeldtrakter, men 

 den kjendes ogsaa fra lavere steder i det søndenfjeldske saa- 

 velsom fra de nordlige egne af landet. Ligeledes synes den 

 at fructificere mindre hyppigt. 



De til denne varietet henførte former afviger undertiden 

 meget fra normalformen og stemmer heller ikke altid godt 

 overens indbyrdes. Ikke sjelden kan de som følge af et fug- 

 tigere voksested opnaa en langt betydeligere størrelse end 

 den typiske Nardia liæmatosticta.^ ofte indtil flere cm,'s længde, 



