Levermosernes udbredelse i Norge 401 



Sarcosc'i/phiis Ehrliarfi Cord, in Sturm Fl. Germ. 2. 19, 20, p. 25 

 (1830). 



Sarcof^cyphus eniarcjinatiis Hartm. Skand. 11. loc. cit. 

 Nardia einarginntn Lindb. Hep. in Hib. lect. p. 'r>Sl (1874). 



Forekommer paa mere eller mindre lugtige og skygge- 

 fnlde klipper og stene, i og ved bække og elve, ofte dybt mrder 

 vandfladen, sjeldnere paa fngtige, grusede steder og paa træ, 

 som raadner i vand. Den trives kun paa kiselboldige berg- 

 arter og skyr fuldstændigt kalklioldigt substrat. Arten er en 

 af de i Norge almindeligst forekommende levermoser og ud- 

 bredt over hele landet ligefra det sydligste nordover til Ham- 

 merfest (70 ^ 40' n. br.) og Sydvaranger i Østfinmarken saavel 

 i lavlandet og ved kysten som i fjeldtrakterne, livor den 

 stiger op lige til snegrænsen. Den mangler selvfølgelig i kalk- 

 trakter, og i egne, hvor løsere skifere danner fjeldgrunden, er 

 den temmelig sjelden, men paa alle haardere og kiselrigere 

 bergarter forekommer den overalt ganske almindelig, hyp- 

 pigst som det synes i det sydvestlige og vestlige Norge. Jeg 

 har seet exemplarer fra mindst 200 forskjellige voksesteder i 

 landet fordelte paa alle landets amter (ogsaa paa Dovre); det 

 sydligste er Mandal, det nordligste Hammerfest og det øst- 

 ligste Elvenæs i Sydvaranger. Frugt forekommer almindelig 

 om forsommeren fra april — ^juni og gjerne i stor mængde. — 

 Marsiipella emarginata er sandsynligvis først samlet her i landet 

 af Gr. Wahlenberg i Finmarken i 1800 eller 1807, da han an- 

 giver den i Fl. lapp. at være almindelig overalt uden dog at 

 nævne specielle voksesteder fra Norge; pastor Sommerfelt 

 samlede den i Størdalen i juli 1815. Arten varierer i høi 

 grad alt efter voksestedets beskaffenhed og høiden over havet. 

 Af de talrige varieteter kan følgende fremhæves som den mest 

 paafaldende : 



var. ß. aquatica (Lindenb.). 

 Jungermania emarginata ß. acpuifica Lindenb. Hep. Eur. p. 75 (1829). 



Elongata, 1 dem vel ultra longa, sæpe in aqua fluitans, 

 sordide-vel olivaceo-viridis — fusco-olivacea, pluries divisa; 

 folia dissitiuscula, patentissima, brevissime emarginata, exinde 

 etiam brevissime triloba, lobis rotundatis, margine inferiore 

 revoluto, superiore sæpe hyaline. 



Nyt Mag. f. Naturv. XXXTTT. V. 26 



