Levermüsenies udbredelse i Norge 415 



brungrønt eller brunt overtræk over clen nøgne sten og fructi- 

 ficerer i regelen om vaaren overmaacle rigeligt. Den ledsages 

 ofte af Scapania convexa og undertiden af Brachyodus irichodes 

 paa steder, hvor denne forekommer. Arten synes i Norge at 

 være udbredt i den sydlige del af* landet saavel østenfjelds 

 som i de indre fjordegne paa Vestlandet fra Drammen og 

 Hardanger (omtr. 59 ° 40' n. br.) nordover til Stordalen i nordre 

 Trondhjems amt (omtr. 63 '/2° n. br.). Den forekommer især i 

 de lavere dele af skovregionen fra omtrent 200 — 600 meters 

 høide over liavet, vistnok yderst sjelden høiere og er saaledes 

 ingen alpeplante. Paa Østlandet er den meget liyppig i egnene 

 vest og nord for Kristianiafjorden paa liøiere aaser, hvor fjeld- 

 grunden bestaar af porfyrer, sandsten eller granit. I fjord- 

 egnene paa Vestlandet er den paa vis t kun paa et par steder i 

 Hardanger og Nordfjord, paa sidste sted i selskab med Bachy- 

 odus; den er derfor sandsynligvis sjelden inden den atlantiske 

 floras omraade. N ord enfj elds forekommer den i Trondhjems- 

 trakterne, hvor den er samlet allerede for over 50 aar siden 

 af Angstrom. I Kristiansands stift er MarsupeUa vstidata 



endnu ikke paavist, men den mangler sikkert heller ikke her. 

 I Sverige skal den ifølge Lindb. være funden saa langt mod 

 nord som i Umeå Lappmark; det er derfor sandsynligt, at den 

 hos os ogsaa forekommer i Nordland. 



SarcoscypJms Sprucei Limpr. synes ifølge exemplarer med- 

 delte af Limpricht foruden ved sin s^^noike blomsterstand ikke 

 at afvige i væsentlig henseende fra MarsupeUa ustulata. Da 

 man har mange exempler paa, at synoik inflorescens kan fore- 

 kommer hos arter, der i almindelighed er paroike (confer. 

 Musc, scand. p. 9 noten til Nardia cochlearis Lindb ), synes 

 ikke denne omstændighed alene at kunne begründe artsret for 

 Sarc. Sprucei. Denne bør derfor efter min mening befragtes 

 som synon}.m til Marsup. ustulata (Spr.) Lindb. 



Voksesteder: 



Jarlsberg og Laurvik. Skouger: Furu val, paa granit (Kr.). 



BnsJcerud. Eingerilce: Haiig under Riugkollen, paa stene af 

 lerskifer (Br.), CTJermandbosæter, paa bergvægge 550 meter o. h. 

 (Br.). 



Akershus. Asker: Vardeaas, paa stene, cfr. (Ks.), Skogumsaas, 

 mangesteds lige til toppen, især paa stene af porfyr ved bække, cfr. 



