418 B. Kaaiaas. 



dentia, ramos inferne imdos, superne remotifolios et innova- 

 tines subflorales 1 — 3 proferentes, vulgo eradiculosi, rarissime 

 radicellos hyalines vçl violaceo-purpureos hic illic exhibentes. 

 Folia valde distantia, in caule fertili apicem versus tamen sæpe 

 confertiora, inferiora caulis ramorumque sæpe parva, squami- 

 formia, adpressa, exinde ægre visibilia. superiora transversa, 

 latitudine caulis æquantia — fere duplo latiora, ovato-rotun- 

 data vel rotundata, erecto-patentia, concava, margine ' supra 

 medium sæpe in angulum, raro in dentem protracta, apice ad 

 1/4 — fere V2 acute angusteque biloba, lobis acutis, incurvulis 

 Gellulæ minutæ, fere æquimagnæ, rotundato-hexagonæ, chloro- 

 phylhferæ, subopacæ, corpuscula oleosa minima et pauca (in- 

 terdum nulla) includentes, membrana sæpe brunnescente parum 

 et vulgo conformiter incrassata; cuticula lævis. Perichætium 

 terminale, valde prominens, clavatum vel elongato-ovatum; 

 hracteæ 2 — 5, late rotundatæ, basi sæpe cordatæ, ad Vs acute 

 incisæ, lobis acutis, triangularibus, marginibus répandis, sæpe 

 hie illic dentem unum alterumque gerentibus. Perianthium 

 (juvenile) ^) tenerum, humile, apice crenulato, cellulis quadratis — 

 rectangularibus. Archegonia usque ad 10. 

 Frudus et planta mascula? 



Vokser i fjeldtrakter paa vaade eller overrislede fladberg 

 og paa stene eller klipper i bække paa underlag af kiselberg- 

 arter. Arten synes at forekomme mangesteds i Norges alpine 

 egne lige fra Hardanger nordover indtil Talvik i Fimnarken 

 (70 ° n. br.), dog er dens virkelige udbredelse endnu lidet 

 kjendt, da den først for faa aar siden er opdaget hos os. I 

 det bedst undersøgte strøg af vore fjeldtrakter, Dovre, er den 

 fund en paa ikke faa steder og af flere botanikere; den synes 

 saaledes her ikke at kunne henregnes til de sjeldnere planter. 

 Heraf maa man vel ogsaa være berettiget til at slutte, at den 

 i almindelighed ikke er sjelden i vore høifjeldstrakter, særlig 

 i den mellemste og nordlige del af landet. I regelen fore- 

 kommer den i alperegionen i bække fra snefonner, i det 

 midterste Norge op til en høide af 14 — 1500 meter over havet; 

 men den synes ialfald i det vestenfjeldske ogsaa at kunne 

 stige ned næsten til havet, et forhold, som forresten finder 



') Secundum Limpr. loe. cit. 



