Levermosemes udbredelse i Norge. 427 



Da det dog kunde være muligt, at der for Liiidb. fra næviite 

 voksested har foreligget exemplarer af en art, der ikke er 

 observeret af mig, optages Cesia adusta her paa hans autoritet. 

 Gymnomitrium adustum Nees. synes til alle tider at have 

 været en kritisk og misforstaaet art, saaledes ogsaa i Skandi- 

 navien. Planter, der tidligere er angivne fra Norge under 

 dette navn, hører dels til Marsupella sparsifolia og WlarsupeUa 

 ustulata, dels til Cesia varians Lindb. — Nees. selv synes under 

 ovenstaaende navn at have indbefattet meget forskjellige 

 planter; af den tidligere saakaldte Gymnomitrium adustum 

 har derfor Limpr., Spr. og Lindb. udskilt flere nye arter: 

 Marsupella ustulata og M. olivacea Spr., M. Sprucei (Limpr.) 

 og Cesia varians Lindb. = Gymnomitrium confertum Limpr. — 

 Den originale G. adustum Nees. (Cesia adusta Lindb.), som 

 altsaa skulde beholde dette artsnavn, skjønt det helst som 

 forvildende burde bortlægges fuldstændig, skulde da være en 

 plante fra Untersberg i Salzburg, (leg. Funck); den skal ogsaa 

 forekomme i Riesengebirge fleresteds med Mar sup. ustulata og 

 olivacea. Den er paroik (synoik?) og karakteriseres af R. Spruce 

 (Rev. bryolog. 1881 p. 101) i modsætning til Marsup. ustulata 

 saaledes : 



Cesia adusta (Nees. fide Limpr.) „stirps rigidior est, colore 

 magis oKvaceo — badio quam adusto. Caulis est ramosior, 

 sæpiusque innovando-prolifer; folia densa, ovaHa oblongave 

 (nee late o vata et subquadrata), fissura apicali solum ad Vs — Vs 

 neque ad V4 — Vs pro tracta, re ti spissiore et opaca; rami fertiles 

 clavato fusiformes; perianthium normaliter haud tubuläre, ad' 

 bracteas autem duas, parvas, ceteris bracteis celatas, hine solum 

 connatas, tergo hberas vel basi adnatas redactum; calyptra 

 semi-infera, dimidio supero pistillidiis sterilibus coronata". 



195. C. crassifolia (Carr.) Lindb. 



Gymnomitrmm er assi folium Carr. 



Cesia {Homocraspis) crassifolia Lindb. in Meddel, soc. f. fl. fenn. 14, 

 p. 48 



Dioica, Cesiæ variante similis, sed major et robustior, 0,5 — 1,5 

 cm. alta, dense cæspitosa, olivaceo — atro-viridis vel fusca, 

 interdum nigro-fusca, inferne sæpe ferruginea et expallens, 



