44Ô B. Kaalaas. 



Følgende norske voksesteder kjendes: 



Finmarken. Hammerfest (C. Hartm. if. Hartm. Skand. fl. ed. 

 10, 2, p. 128); Kaafjord: Sakkobani (Zett. if. Musc, et hep. 

 Finrnk.); Talvik: Vasbotnfjeld (Zett. if. d. anf. st.), Rundfjeld 



(Jg.). 



Tromsø. Nordreissen: Gakkovara, Javrooive og Gabrus (Am. 

 if. Lebermoosst. p. 40) ; Tromsø : uden nærmere angivet sted (R. 

 Fritze), Fløifjeld; Malangen: Haugefjeld, cfr. ; Bardodalen: Storfjeld, 

 Rubben og Luotnavara i mængde, Veltfjeld, cfr., Jertnivara og Salva- 

 skarfjeld (Arn. if. d. anf. st.). 



Nordland. Ofoten: uden nærmere angivet sted (Frdtz.), Fa- 

 gernæs ved Beisfjord og Bergsvik ved Bogen (E. V. Ekstrand if. 

 Bot. not. 1881 p. 189 & 190); Salten: Njallivara, 800 meter o. b. 

 (Frdtz.). 



S. Trondhjem. Trondhjem: uden nærmere angivet sted (M. 

 BL), Ilsvikbergene, omtr 100 meter o. h. (Hg. if. skriftlig medde- 

 lelse); B3raæsset: Graakallen, 500 meter o. b. (Hg); Opdal: Olmen- 

 berget (Kn.), Blaaøret (Kn.), Grytbatten (Kn.). 



Dovre. Uden nærmere angivet sted (M. Bl. 1835), Vaarstien 

 (Zett., Kn., Mil), Kongsvold, cfr. (Kr., Kn., S. 0. Lindb., Br., 

 Mil), Snehætten (Br.), Finsbø, paa toppen, (Kr.), Knutsbø (Mil). 



Hedemarken. Foldalen: Storbø (Jg.). 



Kristian.' Gudbrandsdalen: Digen-onden i Rondene (Br.), 

 Lomseggen, 1300 meter o. b. (Hg. & Kn.), Røisbeim, cfr. 550 m. 

 0. b. (Hg.), Visdalssætrene, cfr. 850 m, o. h, (Hg.), Galdbø, cfr. 

 1800 meter o. b. (Hg), Ulleberg i S. Fron, cfr. (Kr.); Filefjeld: 

 Skineggen, 1400 meter o. b. (Ks.), Galden og Jotunsæter ved Tyin, 

 meget almindelig paa klipper og jord, cfr. 11 — 1250 meter o. h. 

 (Ks.); Valders: Vang, mangesteds f. ex. Bergsfjeld almindelig, 

 1400 meter o. b., ved Bergselven, fleresteds paa tørrere skifer klipper, 

 cfr. 550 meter o. b., Grindabeim, paa jord 500 meter o. b. og i 

 Kvamskleven ved den gamle landevei, 600 meter o. b. (Ks.). 



N. Bergenhus. Lærdal: Maristuen (Mil). 



Buskerud. Hallingdal: Bjøberg i Hemsedal, fleresteds dog ei 

 almindelig cfr. (Mil, Ks.). 



201. C. crenulata (Gottsch.) Carruth. 



Gymnomitrium crenulatum Gottscb. in Gottscb. & Rab. : Hep. eur. 

 exs. nr. 478; Carringt. Trans. Bot. soc. Edinb. 1863; Brit. Hep. p. 9. 



Cesia crenulata Carrutb. in Secm. Journ. Bot. 3, p. 300 (1865); Lindb- 

 Hep. in Hibern. leet. p. 532 (1874). 



Bioica, pusilla, ceteris speciebus Eucesiæ minor et gracilior, 

 usque ad 0,75 cm. alta, luride-olivacea — luride-fusca, interdum 

 quasi fumida vel canescens, fragilis, inodora, cæspitosa, cæspiti- 



