Levermosernes udbredelse i Norge. 447 



furcata. Spori flavo-fusci, subgiobosi, cristulis flavescentibus sat 

 altis reticulati et ideo sub lente alveolas 7 — 10, regular iter 5 — 6- 

 gonas, ohscuras, prof undas et magnas, 4—5 in diametro, ostendentes, 

 margine uhique sat late flavo-limbato, angidato. 



Denne, den sjeldneste art af nærværende slægt i Norge, 

 forekommer gruppevis over eller blandt andre m.oser paa fug- 

 tige, skyggefulde steder: ved bredderne af bække, kilder og 

 sumpe, i fugtige bergsprækker og ved foden af vaade klipper, 

 paa underlag af kisel- (og svagt kalkholdige) bergarter (f. ex. 

 lerskifer). Arten tilhører i det væsentligste den atlantiske flora 

 og er ifølge prof. S. O. Lindberg udbredt i Middelhavslandene, 

 langs Europas vestkyst og Nordamerikas atlanterhavskyst altid 

 i havets umiddelbare nærhed. I Norge er planten først op- 

 daget i den allersidste tid og derfor endnu blot kjendt fra et 

 eneste sted i den sydligste del af Bergens stift, nemlig fra 



S. Bergenhus: Lervik paa Stordøen (59" 48' n. br.), hvor 

 den vokser ved foden af fugtige skiferberg og i disses sprækker ved 

 et bækkeleie aær stranden paa søndre side af havnen i selskab med 

 Fegatella og Jungermania hantryensis temmelig sparsomt, men i 

 store smukke exemplarer, cfr. jun. (Ks. juli 1889). Skjønt frugten 

 er altfor ung til at kunne benyttes ved bestemmelsen, er dog denne 

 neppe tvilsom, da planten ellers stemmer fuldstændig med exemplarer 

 fra Irland meddelte af prof. S. O. Lindberg. Maaske tør den fore- 

 komme fleresteds i skjærgaarden mellem Stavanger og Stadt, men 

 den er dog sikkerlig i det hele taget en af vore sjeldneste lever- 

 moser. Naturligvis er den udelukkende bundet til den fugtige og 

 milde vestkyst; ligesaa lidt som den hidtil er kjendt fra andre steder 

 i Skandinavien, ligesaa lidt vil den vel siden blive paatruffen noget- 

 steds udenfor den atlantiske floras omraade paa halvøen. 



205. F. Dumortieri (Hüb. & Genth.) Lindb. 



Codonia Dumortieri Hüb. & Genth. Deutschl. Leberm. no. 80. 



Fossomhronia Dumortieri Lindb. Not. soc. f. fl. fenn. 13, p. 380 (1874); 

 Muse. scand. p. 10 (1879); Limpr. in Cohn. Krypt. v. Schles. 1, p. .322 

 (1876)". 



Jungermania pusilla Somf. in berb. ex parte (non Suppl. fl. lapp. p. 

 76); Bl. in herb, ex parte. 



Fossomhronia pusilla Nees. Hep. Eur. 3, p. 319 (1838) ex parte; Hartm. 

 Skand. fl. éd. 10, 2, p. 150 (1871) ex parte. 



Paroîca, minor et gracilior, cæspitosa, læte vel luride viridis 

 — rufescens. Spori subgiobosi, flavo-fusci — fusci, cristidis 



