Levermosernes udbredelse i Norge. 457 



ad 2,5 — 3 cm. longa et 0,7 — 1 cm. lata, m.argimbus vulgo 

 planis vel leniter siirsum curvatis, medio a stratis cellularmn 

 10—12 formata. Caulocalyx circumvallationeni brevem completam 

 formans vel cylindricus, longitudinaliter plicatns, usque ad 1,5 cm. 

 altus^ perfecte clausus vel latere postico ßssus, denique sæpe cu- 

 puliformis, ore truncato, integro vel creniilato. Calyptra caulo- 

 calycem plus minus superans. Cellules strati eocterioris capsulœ ad 

 angulos noduloso-incrassatœ, illœ strati interioris annulatœ. 



Forekommer paa fugtige sandige eller lerede steder, ved 

 bækkebredder, kilder, i snmpe og paa grusjord, vaade berg 

 o. s. V., ofte i vidstrakte lag, saavel paa kalk- som paa kisel- 

 lioldig jordbund. En nøiagtig udredning af denne og følgende 

 arts udbredelse i Norge kan for tiden ikke gives, da de lige 

 til den sidste tid har været sammenblandede og betragtede 

 som en eneste art, Pellia epiphylla, tildels ogsaa forvekslede 

 med Pellia endiviæfolia. Ældre angivelser over forekomsten 

 af P. epiphylla kan naturligvis ikke benyttes ved redegjørelsen 

 for de enkelte arters udbredelse, da der ikke kan afgjøres til 

 hvilken af de to arter, hvori den oprindelige P. epiphylla nu 

 er delt, de enkelte voksesteder hører. Vanskeligheden ved at 

 komme til en sikker slutning om deres udbredelseskreds og 

 hyppighed forøges ogsaa derved, at P. Neesii og P. epiphylla 

 i steril tilstand vanskelig med sikkerhed kan skilles fra hin- 

 anden. I almindelighed har den førstnævnte en mere rødlig 

 eller brunlig farve og en tyndere thallus, men baade farven 

 og thallus's form og bygning saavelsom totalhabitus varierer 

 hos begge arter, der saaledes i steril tilstand ikke fremviser 

 nogen konstant forskjel. Det eneste sikre kjendemærke bliver 

 derfor kun de karakterer, som kan hentes fra blomsterstanden, 

 svøbet og kapselhudens struktur. Frugtbærende exemplarer 

 er imidlertid mindre rigeligt forhaanden i herbarierne, da 

 begge arter fructificerer tidlig om vaaren, medens fragten i 

 sommermaanederne, da de fleste exkursioner foregaar, allerede 

 er gaaet tilgunde, og man kun finder unge exemplarer, som 

 endnu ikke har udviklet blomster. 



Som resultat af mine undersøgelser af det forholdsvis ube- 

 tydelige brugbare materiale, som jeg har forefundet i de her- 

 barier, jeg har gjennemgaaet, synes det at fremgaa, at Pellia 

 Neesii er almindelig udbredt i de lavere egne af det sønden- 



