Levermosernes udbredelse i Norge. 459 



Buskerud. Eker: Solbergaasen, cfr. (Ks.) ; Ringerike: Hønefos, 

 cfr. (Br.), Hofsfos, cfr. (Br.), if. Br. her almindeKgere end Pellia 

 epiphylla; Hallingdal: Vik i Flåa, q^, Næs, $ og Bjøberg i Hemse- 

 dal, $ (Ks.); Hallandsfjeld i Nore, o^ & $ (Kr.). 



Jarlsberg og Lauvvik. Sande, cfr (Ks.); Tjøraø, almindelig if. 

 Br. Mosliste fra Tjørn. p. d. anf. st.; Sandefjord, cfr. (Jg.); Laur- 

 vik, cfr. (M. Bl), Fritzøparken (Jg ). 



Bratsberg. Telemarken: Rollag i Vestfjorddalen, q^ (Kr.). 



Lister og Mandal. Lister: Farsund, i veigrøfter $ & o^, her 

 omtr. ligesaa hyppig som Pellia epiphylla (Ks.). 



8. Bergenhus. Tysnæs: Tysnæssaata, 550 m. o. h. sjelden, o^ 

 (Ks.) ; Bergens omegn: Ulrikken, 200 m. o. h. meget sjelden, q^ 



Kristian. Hadeland: Hadelands alminding, ved Kvitingen, ^^ 

 (Kr.); Valders: Syndinfjeld i Slidre, 1150 meter o. h. ç^, Øilo, 600 

 meter o. h., q^. Vang, hyppig til 1000 meter, c^ og 9 (Ks.); File- 

 fjeld: Maristuen, çf^ (Mil.), Galden ved Tyin, mangesteds til 1300 

 meter, (f^ (Ks.); Gudbrandsdalen: Refsholen i S. Fron (Kr.). 



Hedemarken. Hedemarken: Romedal, cfr. (Br.); Østerdalen: 

 Diesæt sæter i Aamot (Kr.); Foldalen: Storhø og Oddsæter (Kr). 



S. Trondhjem Opdal : ved Stuen og Sjørdøla, cfr. (Kn.) ; Trond- 

 hjem: Høvringen, cfr. (Hg.), Ilselven, (Vi & $ (Wf ). 



N. Trondhjem. Skrataas ved Stenk j ær (Frdtz.). 



Nordland. Rånen: Ørtfjeld (Arn.); Salten: Botnelidfjeld (Frdtz.). 



Tromsø. Bardodalen: Storfjeld, cfr.. Rubben, cfr, Veltfjeld, 

 cfr., Luotnavara og Jertnivai-a; Maalselvdalen : Moen, q^ & Q^ ; Ma- 

 langen: Mesterviksø og Haugefjeld, cfr. lige til vidjebeltets øverste 

 grænse; Tromsø, hyppig q^ & $ og paa Fløifjeld i mængde, cfr. ; 

 Nordreisen: Sagen $, Nyholmen çf^. Gakkovara, Javrooive og Gabrus, 

 cfr. (alt if. Arn. Lebermoosstud. p. 43); Kvænangen: Karvikfjeld, 



? (Jg.). 



Finmarken. Hammerfest: ved Molden med fleine steder, ç^ & 

 2 (Jg.); Alten: Bosekop og Skaadavara (Zett. if. Arn. p. d. anf. st.); 

 Talvik: Vasbotnfjeld, Ç (Zett. if. Arn.); Sydvaranger: Elvenæs, ç^ 

 og Neiddajavre, c^ & 9 (Frdtz.). 



211*. P. epiphylla (L.) Lindb. 



Jungermania epiphylla L. Sp. pi. éd. 1, 2, p. 113.5 (1753). 

 PelUa epiphylla A forma Dillenii Grottsch. in Hed\vigia 1867 p. 69. 

 Pellia epiphylla Lindb. Hep. in Hib. lect. p. 534(1874); Limpr. in Cohn, 

 Krypt. Schles. 1, p. 328 (1876). 



Marsilia epiphylla Lindb. Musc, scand. p. 10 (1879). 



Paroica, antheridiis infra arciiegoniis in uno eodemque 

 ramo, robusta, cæspitosa, cæspitibus cobærentibus, planis, 

 Yiridibus, rarius rufescentibus. Frons fertilis plana et lævis, 



