52 





R. ST0RE] 



N. 





I 



II 



FeO 



27,70 



27,69 



MnO 



3,29 



3,31 



MgO 



spor 



spor 



Fe.Og 



69,01 



58,94 



Sum 100,00 99,94 



Altsaa det støchiometriske forhold mellem oxydul og oxyd: 

 I 0,3850 Fe + 0,0463 Mn : 0,4313 Fe., = 1 Fe, Mn: 1,000 Fe^ 

 II 0,3849 Fe + 0,0466 Mn : 0,4309 Fe., - 1 Fe, Mn : 0,999 Fe2 , 

 altsaa nøiagtig 1 oxydul til 1 oxyd. 



Om der i magnetiten var tilstede noget Mn som Mn203, 

 vilde dette ved opløsningen afgive sit surstof til den ekvivalente 

 niængde Feü; man maa saaledes, som ovenfor gjort, ved titra- 

 tionsberegningen udgaa fra, at Mn ved titrationen er tilstede 

 som oxydul. 



Ved at opvarme meget hurtig med stærk saltsyre faaes lidt 

 klor, som viser, at manganet i alle fald delvis er tilstede som 

 oxyd. For at faa en nøiagtig titration af jernoxydulet opløstes 

 derfor i fortyndet svovelsyre, hvorved det af manganoxydet fri- 

 blivende surstof i sin helhed kunde medgaa til opoxydation af 

 jernoxydulet. Mineralets formel blir følgelig: 

 Fe, Mn (Fe^, Mn,) O4 



Manganholdig magnetit er ogsaa tidligere kjendt; saaledes 

 beskriver M. Weibull*) mangan-magnetit fra Vestra Silfberg 

 (Dalarne) holdende resp. 3,80 og 6,27 0/0 MnO. 



Mangan-magnetiten maa ikke forvexles med jacobsit, hvis 

 formel er (Mn, Mg) (Fe2, Mus) O4. 



Ifølge velvillig meddelelse af prof. J. H. L. Vogt optræder 

 ved Osmark, som tilhører forekomstgruppen Dunderlandsdalen — 

 JNfæverhougen — Haafjeldet — Salangen, flere slags malme, nemlig: 

 a) jernglimmerskifer og kornig jernglansmalm, b) mangan-jern- 



*) Mineralförekomsten vid Vestra Silfberg i: Ofversigt af Kongl. Veten- 

 skaps-Akademiens Förhandlingar 1884, 



