ALGOLOGISCHE NCTHZEN IX- XIV. 95 



det blottade Kalkberget, isynnerhet i hålor der vattnet stadnat" 

 findet. G. A. Agardh^ bemerkt sofort, dass er sie am meisten 

 verwandt findet mit Uredo nivalis und E. Fries ^ rechnet sie 

 zu seiner Algengaltung Chlor ococcuni. In einer neuen Ab- 

 handlung teilt indessen G. F. Wr angel ^ mit, dass diese Alge, 

 wenn sie zwei Tage lang im Wasser lag, freiwillige Bewegung 

 zeigte: „Kl. 10 aftog jag nogot litet af Lafskorpan, som nu var 

 i full upplösning och hälde derpå en droppa af det vatten, 

 hvaruti densamma legat, då den var fästad vid stenen. — Jag 

 lade den sedan under det sammansatte Microscopets största 

 aggrandning. Jag fann då en mängd, dels mörkröda, dels 

 hyafina kulor, de sednare vida mindre än de förra — och — 

 till min stora förundran — blef jag varse, att de alla ägde 

 frivillig rörelse, alldels oberoende af vattnets. Hos de röda 

 kulorne var röi-elsens hastighet mycket större, än hos de 

 ofärgade." 



Etwas später (S. 74) in derselben Abhandlung sagt Wran- 

 gel: „Rörelsen observerades vara likasom vältrande och märk- 

 ligen hastigare hos de större, än hos de mindre kulorna. — 

 De infusions-djur som utgöra dessa kulor synes bestå af en 

 mörkare massa i centren omgifven af ett slem, som under- 

 stundom vidgar sig åt sidorna." Dass Wrangel teils farblose 

 Infusionstiere, teils Zoosporen von Haematococcus pluvialis 

 Flot. gesehen hat, lässt sich hiernach also nicht gut in Zweifel 

 ziehen; denn freilich wird auch später von G. A. Agardh^ 

 angenommen, dass die von Wrangel gefundene Alge mit seinem 

 Protococcus nivalis Ag. identisch sein sollte, aber dies ist nach 

 dem Fundort zu urteilen nicht möglich, der zweifellos auf 

 Haematococcus pluvialis hindeutet. 



' C. A. Agardh, Anmärkn. vid Wrangeis Afhandling. S. 61. 



- E. Fries, Anmärlcn, vid Wrangeis Afhandling S. 63. 



^ F. A. Weangel, Microscop. och Physiol. Undersökn. rör. Lepraria 



Kermesina S. 73. 

 ^ C. A. Agardh, Icônes Algarum, No. XXI. 



