272 S. O. F. OMANG. 



sat radians pallide lutescens. Ligulæ marginales extus pallidæ 

 apice leviter vel ± intense rubro-striatæ. 



Udmerker sig ved smale, aflangt lancetformede, mørkgrønne, 

 noget glaucescente, under graagrønne blade, af hvilke de mel- 

 lemste er lidt længere end de øvrige, i kanterne spredt, men 

 tydeligt smaatandede, ved svagt opstigende, spredt langhaarede 

 kurvskafter, oventil rigelig besatte med lange, stive, mørke haar 

 og noget faatalligere, smaa og mørke glandeler, men især ved 

 korte, brede svøb, som har et særdeles karakteristisk udseende paa 

 grund af den tætte, ± mørkgraa haarklædning, de faatallige, 

 lidet synlige glandeler og den ved grunden af svøbet og paa 

 spidsen af de brede, triangulære svøbblade tæt sammenhobede, 

 hvide stjernefilt. Kronfarven er lys, de ydre kroner udvendig 

 bleggule og i spidsen + intenst rødstribede. 



Vestre Aker: Bygdø, paa skovbakker. 



Meget nær besiegtet med denne form er en plante, som 

 overlærer Dyrjng har samlet paa Killingholmen ved Holmestrand, 

 og som af Dahlstedt er benævnt H. melanoleucum. Den ad- 

 skiller sig fra nærværende form ved tæt glandelhaaret og lidet 

 haaret svøb og noget tættere stjernefiltede og buttere blade. 



IT. sca^polentuni Omang forma, robustior. 



A forma typica foliis subtus minus stellatis caule scapisqne 

 crassioribus involucris paullo majoribus diversum. 



De karakterer, hvorved denne form skiller sig fra den af 

 mig i „Hier. undersøgelser i Norge I" beskrevne H. scapolentum 

 synes mindre væsentlige. Habituell er den noget forskjellig ved 

 sin mere robuste bygning, sine større og tykkere svøb samt 

 bladenes mere grønne underside. 



Østre Bærum: Jar. 



En anden form, som hører hid har overlærer Dyring samlet 

 paa Killingholmen ved Holmestrand. Denne afviger ved noget 

 haarrigere svøb, men stemmer i alle øvrige dele overens med 

 nærværende form. 



