HIERACIOLOGISKE UNDERSØGELSER I NORGE. 349 



apice ramosus. Folia obscure virescentia sat rigida, supra glabra 

 nuda, subtus subnuda in costa dorsali levissime stellata sparsim 

 ceterum rarepilosa,basalia longe petiolata cito marcescentia elliptico 

 lanceolata — oblongo-lanceolata, obtusa vel breviter acuminata 

 inæqualiter dentata basi in petiolum longum angustum sensim atte- 

 nuata longe laciniata; caulina numéro 8 — 10 sursum sensim decre- 

 scentia lanceolata acuta apicem versus breviter denticulata ceterum 

 laciniis angustis linearibus longissimis rectis porrectis dentibus 

 minutis alternantibus ornata, intima auguste petiolata cetera sessilia. 

 Änthela indeterminata subcorymbosa + composita ramis superio - 

 ribus curvatis erecto-patentibus acladium 0,6 — 2 cm. longum supe- 

 rantibus leviter floccosis ; pedicelli sub involucro dense cano-floccosi 

 pilis solitariis glandulis minutis rarissimis obsiti. Involucra parva 

 (cire. 9 mm. longa) obscure viridia basi rotundata. Squamce 

 pluriseriales imbricatæ lineares vel sublineares obtusæ, interiores 

 viridi-marginatæ, intimæ paucæ acutæ, glandulis minutis dilutis 

 densis floccis rarissimis in marginibus paullo densioribus adspersæ. 

 Calathidia parva sat plena obscure lutea. Ligulæ glabrae. Stylus 

 vivus lutens. 



Udmerker sig ved smaa mørke svøb med smale, jevnbrede, 

 butte, tæt glandelhaarede og meget svagt stjernehaarede svøb- 

 blade, smale lancetformede blade med meget lange, smale, rette, 

 noget fremadrettede flige, som regelmæssig veksler med korte 

 tænder. Ved denne eiendommelige dentikulation er formen let 

 at kjende og meget iøinefaldende. Stængelbladene er ganske 

 talrige, hvorimod basalbladene er faatallige og visner — paa de 

 inderste nær, som ligner stængelbladene i form og dentikulation 

 — snart bort. 



Jed har samlet denne plante kun i faa eksemplarer paa et 

 paa lokaliteter. Naar den medtages i nærværende arbeide, 

 skyldes det derfor kun dens fremtrædende eiendommeligheder. 

 Dens slegtskabsforhold synes mig meget tvilsomme, men peger 

 vistnok i retning af norvegicum-komplexet 



Østre Bærum: ved .Tar og Nedre Vold. 



