DEN NYE VEGETATION PAA LERFALDET I VÆRDALEN. 371 



Væggene, hvis høide varierer mellem 5 og 45 m., bestaar 

 overalt af løst materiale, som tildels er af forskjellig beskaffenhed. 



Paa vestsiden af skredet er det væsentlig grus og sand, som ud- 

 gjør materialet i mælerne. Gruslaget er her indtil 15 m. mægtigt. 



I syd, øst og nordøst bestaar væggene mest af 1er og har 

 forskjellig høide. Særdeles høie er de ved Jermstad, hvor skredet 

 ogsaa i det hele taget har et meget forrevet udseende. 



Paa nordsiden støder en del af den store prestegaardsmyr 

 til skredet, og et naturligt s nit af denne viser sig her i mælen 

 i dennes vestlige del (pl. VI og VII), 



Ogsaa skredets hund er tildels af forskjellig beskaffenhed. 

 Man vil kunne faa en ganske god oversigt over store dele af 

 denne fra den gamle kjørevei paa Stiklestad — Ugien-terrassen, 

 der hvor denne er afskaaret af skredet. 



Udsigten til de østhgere partier vil imidlertid for en del være 

 stængt af et øformet, bratmælet landstykke omtrent i midten af 

 skredbunden. Dette er en del af FoUobækkens gamle dalføre, som 

 blev levnet af den udglidende lerstrøm. Før der havde udviklet sig 

 nogen vegetation paa de omgivende fläder, saa denne „ø" med sin 

 græsbund og sit orekrat ud som en frisk oase i landskabet. 



Dersom man tænker sig en linje fra nordspidsen af det gjen- 

 staaende parti til veien udenfor Uglen, vil denne i nord afgrænse 

 et areal, hvor bunden er opfyldt af hauge, toppe og rygge, som 

 i den østhge del bestaar af 1er, længst i vest derimod af grus. 

 Særlig ud for Jermstad er lermasserne mægtige og antager her 

 rent vilde former og imponerende høider. 



Søndenfor linjen er landskabet fladere og mindre kuperet. 

 Langs vestmælen er der dog et belte ca. 150 m. bredt, hvor bunden 

 er ujevn af mindre og afrundede forhøininger. Materialet er her 

 grus af samme beskaffenhed som mælens. 



Østenfor dette grusbelte bliver bunden, som her mest bestaar 

 af sandblandet 1er, jevnere og gaar tilslut over i en flad ler- 

 strækning, som gaar langs det øformede jordstykke og udvider 

 sig søndenfor dette. 



