DEN NYE VEGETATION PAA LERFALDET I VÆRDALEN. 377 



væsentlig af en Polytrichum-a.ri, som imidlertid altid var 

 steril I det hele taget var det dog ikke almindelig at se moser 

 paa den tørre bund her i dette belte. 



Vegetationen paa leren. Den mest ublandede 1er dannede 

 bunden over den største del af skredet. Den plantevekst, som 

 indtil 1898 havde spiret frem paa leren, var meget sparsom. Kun 

 et lidet antal arter vokste der, og for de allerflestes vedkommende 

 i ringe mængde. Planterne vokste spredt med store dele af leren 

 blottet mellem de enkelte individer. Kun Tussilago farfara 

 dannede en undtagelse; men paa selve lerfladen var denne plante 

 ikke videre udbredt. I almindelighed vokste den i en krans 

 omkring de flak, som hist og her laa som levninger af den 

 gamle overflade. Ellers var den henvist til forhøininger og til 

 mælerne, hvorom senere. 



Paa lerarealet, saavel vestenfor, som østenfor „øen" saaes 

 følgende plantearter : 



+ Equisetum arvense, 

 -'- Triglochin palustre, 

 Juncus filiformis, 

 — ariiculatus, 

 Eriophorum vaginatum, 

 — angustifolium, 

 + Alopecurus geniculatus, 

 Aira cæspitosa, 



— flexuosa, 

 Agrostis vulgaris, 

 Phleum pratense, 

 Salix caprea, 



— aurita, 

 Alnus incana, 

 Urtica dioica, 

 Rumex acetosella, 



— acetosa, 



+ Polygonuin aviculare, 

 + + — lapathifolium, 



Cerastiwm vulgatum, 



Stellaria media, 



Chenopodium album, 

 + Ranunculus repens, 

 + -*- Sinapis arvensis, 



Myricaria germanica, 

 + + Euphorbia helioscopia, 



+ Potentilla anserina, 

 + f Alchemilla vulgaris, 



Trifolium repens, 



Carum carvi, 



Plantago major, 



Galeopsis tetrahit, 



Galium idiginosum, 

 -'- -I- Cirsium arvense 



