54 F. G. GADE OG JENS HOLMBOE. 



men tær, idet en del af de tilsyneladende hermaphroditer er at 

 opfatte som hanner og en del som hunner. Hos de første fandt 

 man generationsorganets testisdel ^mer eller mindre vel udviklet, 

 medens den proximalt liggende ovarialdel er rudimentær, viser 

 pathologiske forandringer af forskjellig natur og aldrig udvikler 

 sig videre. Paa samme maade fmder man hos hunnerne bagen- 

 for det vel udviklede ovarium et hanorgan, som er hemmet i 

 sin udvikling eller viser tydelige degenerative forandringer. Over- 

 gange mellem disse 2 former, som den tidligere opfatning af 

 hermaphroditisme forudsætter, forekommer i virkeligheden ikke. 

 Foruden hanner og hunner forekommer der desuden et ikke 

 ringe antal sterile eksemplarer, hos hvem der i kjønsorganet 

 enten aldeles ikke findes æg eller testisfollikler anlagt, eller hos 

 hvem kjønsorganet som helhed viser hemmet eller abnorm ud- 

 vikling. Forskjellen mellem de 2 kjøn er i almindelighed tydelig 

 udtalt hos dyr paa en længde af 24 cm. og derover (dyrene 

 naar sjelden en længde af 40 cm.) ; men den kan ogsaa ikke 

 sjelden paavises hos dyr, som er ca. 20 cm. lange, i ganske 

 enkelte tilfælde muligens allerede hos 17 cm. lange dyr. 

 Efter en skildring af de mange variationer, som kjønsorganet 

 hos Myxine kan opvise baade hvad længde angaar og med 

 hensyn til udvikling og fordeling af den hånlige og hunlige 

 kjønskjertelsubstans, omtaltes en række tilfælde, hvor kjønsorga- 

 net var fundet at være parret. 



Samtlige ovenfor skildrede forhold demonstreredes paa et 

 betydeligt antal udstillede eksemplarer. 



De kjendsgjerninger, som de refererede undersøgelser af 

 Myxines biologi og kjønsorgans bygning havde bragt tilveie, talte, 

 sammenholdt med tidligere undersøgeres resultater, for sandsynlig- 

 heden af, at Myxinoidernes forfædre har ført et mere omstreifende 

 liv og besiddet et parret hermaphroditisk kjønsorgan, som produ- 

 cerede talrige blommefattige æg. Eftersom Myxinoidernes levevis 

 lidt efter lidt er blevet forandret, og dyrene som saprophyter er 

 blevne mere bundne til bestemte lokaliteter, har samtidig med 



