DET BIOLOGISKE SELSKAB. 1903. 57 



Møde torsdag den 3die december. 



Konservator Sig Thor meddelte nogle iagttagelser an- 

 gaaende 



Cellekjernens forhold til ergastoplasmaet, 

 væsentlig efter nyere franske undersøgelser. 



„Man tillægger gjerne B. Solger æren for i dyriske cellers 

 cytoplasma først (1894) at have beskrevet og afbildet visse 

 traadformede, hémateinofile formationer, som han kaldte basal- 

 filamenter. Det var i menneskets tungespytkjertler. Samme- 

 steds gjenkjendfe Ch. Garnier (1897) de nævnte filamenter og 

 gav dem det specifike navn ergastoplasma, omtrent samtidig 

 med, at M. og P. Bonin (1898) indførte samme navn i botani- 

 ken. Ergastoplasmaet kjendes, efter Garnier, paa basal be- 

 liggenhed i glandulære celler, filamentær form, gruppering i 

 bundter etc, samt paa sin kromatiske affinitet for safranin og 

 jern-hæmatoxylin. Man har ogsaa konstateret en tydelig kro- 

 matisk variation, stemmende med visse forandringer i kjernen. 

 Siden har flere forskere omtalt disse formationer i forskjellige 

 celler (f. eks, Theohari, Laguesse, Jouvenel, Leger, Duboscq, 

 Regaud, Bensley. Vignon, M. Loyez, Renaut, Launoy). K. C. 

 Schneider kalder dem „Sekretfibrillen". Det er tvivlsomt, om 

 Benda's „mitochondria" ogM. Heidenhain's „pseiidochromosomer" 

 kan henføres til samme gruppe. Prenant har omtalt dem under 

 fællesnavnet: „protoplasma supérieur". Foredragsholderen havde 

 fundet ergastoplasma i kjertelceller hos visse Acarina. Der er 

 fremsat forskjellige opfatninger af disse filamenters rolle og op- 

 rindelse. Enkelte anser dem for at være af cyptolasmisk, andre 

 af nucleær, atter andre af dobbelt oprindelse. Foredragsholderen 

 refererede et par nyere franske undersøgelser, der kaster et vist 

 lys over sagen. Dr. Conte og dr. Vaney (i Lyon) fandt (1902) 

 i en i vandsalamanderens tarmkanal snyltende protozo, Opalina 

 intestinalis, safranofile korn, der gjennem visse aabninger i 



