88 HANS KIÆR. 



smaa Hydroider fandtes paa Mollusk-skaWer. Det er ogsaa 

 ganske rimeligt, at disse og andre fastsiddende dyr ikke kan 

 trives i mudderbundens grumsede vand, men elsker de 'friske 

 planktonrige strømme ude i fjorden. Desuden er der for faa 

 gjenstande paa mudderbunden at voxe paa, idet de stene og 

 Mollusk-akaWer, der findes, oftest er mer eller mindre dækket af 

 mudder. Ude paa sandbunden paa samme dyb (ved Storskjær) 

 er derimod Coelenteraterne noget rigere tilstede, om de ogsaa 

 her savner gunstige voxesteder, Den faste fjeldbund er Coe- 

 lenteraternes hjem. Her udfolder de sig i sin fulde yppighed 

 og danner hele undersøiske skove, der delvis dækker fjeld- 

 siderne og danner buskadser paa stene og Mollusk-skaWer . 

 Drøbaksgrundens faste fjeld er derfor ved sin bugnende over- 

 flødighed af Hydroider og Alkyonier vidt forskjellig fra den 

 løse bund. 



OpMuroiderne trives derimod udmærket baade paa mud- 

 derbund og paa fjeldbund, derimod er de ikke paa langt nær 

 saa talrige paa sandbunden. 



Slægten Ophioglypha er eneraadende paa mudderbunden, 

 medens slægten OphiopJiolis blot findes paa fjeldbund og!]del- 

 vis ogsaa i sandbundens Mollusk-skaWer. 



Echinoiderne forekommer nogenlunde talrigt overaltj.paa 

 4 — 12 meters dyb. Paa mudderbunden er Amphidetus tal- 

 rigst, medens Strongyglocentrohis er den eneste slægt paa 

 andenslags bund. Ästerias rubens findes overalt, derimod 

 mangler Holothurierne aldeles. 



De øvrige dyregrupper findes omtrent i samme procentvise 

 mængde overalt paa grundt vand. Dog er der i den inde- 

 lukkede Sandspol andre arter end ude i den aabne fjord. 

 Saa ledes lever især Nephtys, Abra, Aporrhais, Corbida i 

 mudderet, medens Saxicava, Balanus, Styela, Boreochiton, 

 Nereis og andre slægter er talrig i den aabne fjord paa 4—12 

 meters dyb. 



