BIDRAG TJL VORE BRÆEGNES GLACIALGEOLOGI. 31 1 



i tjernet med to halvbueformede afsnit, hvis udstrækning frem- 

 gaar af kartskissen og hvis høide vistnok kan anslaaes til 12 — 

 15 m., uden at jeg dog fik anledning til direkte at maale denne. 

 De enkelte afsnit adskilles og begrænses af mediane överilade- 

 moræner. Tjernet selv syntes at være større end sommeren 

 1892, da jeg ogsaa besøgte denne bræ. Dette skulde altsaa 

 tyde paa en tilbagegang af bræen. I bræens lodrette væg ud 

 mod tjernet viste sig en noget bueformet, skarpt fremtrædende 

 skikt-struktur. Ved tjernets nordvestligste ende saaes paa bun- 

 den smukke ripple-marks. Elven har sit udløb ved den syd- 



Fig. 1. Østre Leirungstjern --/„ 1902. 



østlige ende, og her stod dels fast fjeld og dels var der en sted- 

 dannet ur, og her laa desuden en række kneisende flytblokke; 

 karakteren af et egte klippebassin er derfor meget fremtrædende. 

 Foran tjernet paa den mod Leirungsdalen vendende nordøstlige 

 side, laa en temmelig mægtig bund- og endemoræne, ligeledes 

 med en mængde erratiske blokke. Her forekom tildels ogsaa 

 den karakteristiske „rudemark". Våndet selv var graagrønt, og 

 bræen var delvis snedækket. 



Og paa høiden i bunden af øvre Leirungsdal, hvor det ellers 

 som regel pleier at være snefrit, laa ogsaa nu sne. Og paa 

 øvre Leirungstjern laa tildels is. 



Derpaa stiger man ned i Svartdalen mod vest, ret ned mod 

 det store vand, der er et egte klippebassin. 



