320 P. A. ØYEN. 



Vestre Memurubræ 



havde jeg anledning til at undersøge 21 /h 1902, ligesom jeg ved 

 hin anledning ogsaa foretog et par afmærkninger af samme. 

 Hvad der her især tiltrækker sig opmærksomheden er den tem- 

 melig regelmässige bygning og strukturudvikling, tiltrods for at 

 bræen ligesom har tre afløb. Selve hovedafløbet og det mod østre 

 Memurubræ vendende udgjør dog igrunden, kun et, der gjør 

 vestre Memurubræ til en transversalbræ. Men saa kommer 

 dertil en liden udløber, længere tilvenstre. Elven rinder dels 

 foran fronten, og dels under samme. Mærkværdig er her saa- 



/Uf 



Fig. 4. Vestre Memurubræ. 



vel længde- som transversalstrukturens ligeformede udvikling, 

 der kan følges dels i selve isen og dels mere ved et flygtigt 

 blik paa de talrige median- og transversalmoræner, der hyppig 

 optræder som egte g^/fer-dannelser, der meget smukt frem- 

 hæver sig. En del af bræens forreste rand med overflade- 

 moræner og bundmoræner foran. Den nedre kant er meget 

 tunget, og her hyggedes foran denne en liden varde x paa 

 toppen af en gabbroblok, B, (fig. 4) af 2 in. tversnit og 1 

 m. høide, og paa en kjæmpeblok af olivinsten af 7 m. tver- 

 snit og 3 m. høide reistes en af tre stene bestaaende varde y. 

 Afstanden fra x til y er 42,5 m. Og idet fortløbende fra vest 

 mod øst de græske bogstaver betegner de udskydende tunger og 

 de norske bogstaver de indskydende bugter i nedre brækant, 



