BIDRAG TIL VORE BRÆEGNES GLACIALGEOLOGI. 329 



Veobræen 



er ogsaa beskrevet ved en tidligere anledning 1 . 



Naar man gjennem Veodalen nærmer sig denne bræ mø- 

 der man : 



1. En stor, vid flade i dalbunden af fluviatil opnndelse, 

 og opstigende af denne har man en græsbevokset lateralmoræne 

 af omkring ti meters høide ind mod venstre dalside. 



2. Det foregaaende omraade begrænses derpaa indad af 

 tiere mindre oscillationsmoræner, der indbefatter i dalens ret- 

 ning tilsammen 23 m. 



3. Derpaa kommer den store, ti meter høie endemoræne, 

 der indbefatter i dalretningen 40 m., og betegner den egentlige, 

 største bræstand under den her omhandlede tid. Den viser et 

 sterkt oscillerende præg og er strøet med endel store klippeblokke 

 af indtil 5 m. størelse. Paa den ydre skraaning af maximum- 

 morænen fandtes mellem oscillationsmoræner paa elvens høire 

 side en liden morænesø, omtrent 15 m. lang og 7 m. bred, af 

 grønblaa farve. Man har mindst tre oscillationstrin udenfor 

 maximnmmorænen. Denne moræne og den større moræne nær- 

 mest indenfor løber sammen paa elvens høire side, og mindst 

 tre oscillationstrin af maximummorænen findes ogsaa inden dette 

 sammenløb. 



4. Derpaa følger et intraglacialt, lavere parti bestaaende af 

 grus og sand i en længde af 20 m. 



5. Derpaa har man en 5 m. høi, lavbegroet endemoræne i 

 en bredde af 20 m. 



6. Derpaa et intraglacialt omraade af temmelig ren sand 

 5 m. 



7. En mindre, omkring meterhøi, lavbegroet oscillations- 

 moræne af 7,5 m. bredde. 



1 Nyt Mag. for Naturv. B, 34, pag. 24. 



