BIDRAG TIL VORE BRÆEGNES GLACIALGEOLOGI. 331 



moræneafsætninger, og disse viser, at bræen ved en større ud- 

 strækning i Iængde ogsaa havde en tilsvarende større mægtighed. 



I den nedre del [af Veobræen foretoges endel infiltrations- 

 forsøg, idet der anvendtes en opløst blanding af carminsyre i 

 amoniakopløsning. Den skarpt violette farve lod kornspalternes 

 netverk træde tydelig frem med ertestore indtil vel 3 cm, store 

 maskerum. 



Eftermaalinger af denne bræ er senere foretaget: 



16 /8 1903 var afstanden fra varden til brækanten 469,5 m. 

 Bræenden var temmelig konveks og ret i fronten samt snebar 

 omtrent \ km. 



15 /8 1904 bestemtes ved sigt W 26° S den netop opvardede 

 linje, langs hvilken maaltes saavel 1903 som 1904. Afstan- 

 den til brækanten fra de tre varder er henholdsvis 462,6 m., 

 269 m., 92 m. 



Fra den gamle varde bliver altsaa afstanden til den nær- 

 meste ny varde 193,6 m., og mellem de to nye varder bliver 

 altsaa afstanden 177 m. 



Veobræ besøgtes i august 1905 af føreren K. Storstens- 

 rusten, der byggede en varde, hvis afstand fra brækanten var 

 17 m. 



Som tidligere nævnt blev denne bræ eftermaalt 3 % 1906 

 og afstanden fra nærmeste varde til brækanten var da 99 meter. 



Skautfiyen 



indtager en betydelig strækning mellem Glitr etindp årtiet i nord 

 og Veobræen i syd. Hvad der ved en vandring her er af særlig 

 interesse, er den udsigt man faar over Veobræen eller Veo- 

 bræerne og de tilgrænsende bræer. Selv i Jotnnheimen, der er 

 saa rig paa botner, sammensatte botner, heste og andre i nær 

 forbindelse med de her nævnte forekomster staaende fænomener, 

 er der faa steder, hvor de forskjellige fænomener træder i en 

 saa nær vekselvirkning som netop her ved Veobræerne. 



