BIDRAG TIL VORE BRÆEGNES GLACIALGEOLOGI. 347 



Bøverbræ. 



Denne braetunge, der fra Smørstabbræen sky der ned mod 

 Krossboden afmærkedes ^ 4 /« 1903 ved en varde, der byggedes 

 ca. 1 m. høi paa en blok med grundflade 4 X ^Va m « °§ høide 

 1 m. Afstanden fra brækanten til vardens top 40,7 m. Over 

 bræelven endte bræen i en 5 — 8 m. høi, lodret iskant, medens 

 den udover til begge sider skraanede ganske jevnt af. Ved 

 kanten var bræen dækket af ca. 30 cm. sne. Den eftermaaltes 

 ai, / 7 1904 og afstanden fra varden til brækanten var da 42 m. 

 Den forreste iskant fra enden til den lille bræsjø var da ca. 

 8—10 m. høi. 



Fanaraakbræen. 



Ved den sydlige ende ved Guridalsnaasi satte dr. Reusch 

 i august 1899 et mærke, et i fjeldet hugget kors med 4 cm. 

 lange arme; tæt ved reistes en liden varde. Skjønsmæssig ca. 

 40 m. sydøst for mærket reistes nok en varde. Fra mærket 

 maaltes mod nordvest: 7 m. nedad fjeldet med ca. 30° fald og 

 28 m. ca. horizontalt til brækanten, der ikke lod sig nøiagtig 

 fastsætte. 



Utladalen. 



Allerede fra Leirdalen er omtalt betydelige dalsidemoræner. 

 Det samme fænomen finder man ogsaa igjen i Utladalen. I 

 denne ser man ved Skogadalen karakteristiske dalsideterrasser, 

 der er en blanding af gammel bund- og sidemoræne; de frem- 

 træder her som svindende bastioner i en tilsvarende, omtrent 

 den halve dalsidehøide mod Skogadalsbøen mellem Uranaasi og 

 Skogadalsnaasi og de i samme stedfundne udrasninger viser be- 

 skaffenheden som er den samme, der ogsaa gjenfindes f. eks. i 

 Gjertvasdalen. Lige ovenfor Skogadalsbøen findes betydelige 



