350 P. A. ØYEN. 



moræne, der bestaar af en uregelmæssig blanding af grus og 

 lerblandet grus samt større stene. I denne dalbundterrasse, der 

 er bevokset med en gammel vegetation, er udskaaret et bække- 

 leie, B, omtrent parallel endemorænen. Bagenfor denne tyder 

 alt paa, at man har havt en udpræget centraldepression, C. 

 Denne er saa for det første udfyldt at den store yderste ende- 

 moræne, M, og indenfor denne kommer saa siden i depressions- 

 omraadet først en intraglacial afleiring, 1. Her følger nu en 

 forholdsvis ny vegetation, der fortsaetter til den helt récente ende- 

 moræne. I det ovenfor omtalte, yderste endemorænedrag saaes 

 etsteds en fem meter stor blok; paa ydersiden af denne havde 



30 



Fig. 15. Erosions- og akkumulationsprofil ved Maradalsbræ ^s 1902. 



man en gammel vegetation helt ind til blokkekanten, og denne 

 forholdsvis frodige, gamle vegetation vokste paa en undergrund 

 bestaaende af formuldet jord, og denne formuldning af under- 

 grunden lykkedes det mig ved gavning at følge omkring halv- 

 tredje meter ind under den store blok. Lignende forhold fandtes 

 ogsaa under flere andre blokke, og man kan paa flere steder se 

 blokke med opskjøvet muldjord foran, idet morænen tildels op- 

 træder som en egte blokkemoræne. En gabbroblok af 10 m. 

 længde, 8 m. bredde og 7 m. høide viste saaledes forholdet 

 tydelig. 



Et skematiseret tversnitsprofil af dalen lige nedenfor den 

 store, yderste endemoræne er fremstillet fig. 16. Paa elvens 

 høire side viser erosionen sig her helt enkel, men paa elvens 

 venstre side sees udformet to tydelige erosionsterrasser i dal- 



