356 



P. A. ØYEN. 



forhold, der i høi grad minder on dem, vi nu allerede i det fore- 

 gaaende har lært at kjende fra Maradalsbræen. 



Noget længere nede i dalen, nedenfor Gjertvasbræen, optoges 

 de to følgende, ganske skematiske profilskisser (fig. 20). Den 

 ene (II) viser et horizontalsnit, og hvad der her især tiltrækker sig 



JUA/ 



Fig. 20. Profiler, seet nedover Gjertvasdalen. 

 I. Tverprofil. II. Længdeprofil. 



opmærksomheden, er det forhold, hvori de optrædende evorsions- 

 render staar til de forskjellige terrasser, hvorved disse viser sig 

 karakteriserede ikke blot ved sit sædvanlige terrasseudseende, 

 men ogsaa ved sine særskilte evorsionssystemer. Den anden (I) viser 

 et tversnit, hvori erosionen og evorsionen af de gamle moræne- 

 afsætninger træder tydelig frem. Grænsen mellem de forskjel- 

 lige erosionsafsnit er udprægede, og den klimatiske oscillation i 

 svundne tider har her efterladt et smukt vidnesbyrd. 



