372 P- A. ØYEN. 



altid at rinde en liden elv, som tidt kan være vanskelig at komme 

 over paa denne aarstid. Nu derimod var det saavidt, man kunde 

 høre det risle og silre under bræen. 



Den 3dje og 4de september kom sneen sid og tyk og lagde 

 sig helt ned i trægrænsen. Rensdyrjægerne, som laa i Leirdalen 

 paa Leirvasboden, fortalte, da de kom hjem, at sneen paa sine 

 steder fremover dalen rak dem til op paa livet. Her er allerede 

 skudt endel ren paa Fjeldet. 



Et misligt aar bliver det heromkring. Om der nok bliver 

 lidt spiseligt korn efter bedste bygden, saa vil dog det meste 

 blive umodent, og saa høit oppe som her i Bæverdalen bliver 

 det blot halm og kreaturføde af ågeren, og med poteterne er der 

 ligesaa smaat bevendt. Hø derimod fik vi mere, end vi pleier. 

 Men baade potetesgræsset og endel af ågeren er frosset. 



Fra Hardanger. 

 Uveiret tilfjelds. 



Brev til „Aftenposten". 



„Aldrig saa man slig en sommer" — saa kan vi med rette 

 synge iaar. Fra alle kanter af landet lyder den samme klage: 

 regn og kulde. I Hardanger har vi havt en 2 til 3 uger virkelig 

 sommer; resten har været mere eller mindre høstlig eller vinterlig. 



Men værst blev det nu omkring den 4de september. Flere 

 gange i den sidste tid havde det sneet noksaa langt ned i top- 

 pene, og sneen begyndte at komme betænkelig langt ned. Man 

 tænkte paa folk og fæ i fjeldet og fik tidender, som var alt 

 andet end trøstelige. Saa bestemte man sig til i begyndeisen af 

 ugen (omkring 2den september) at reise op for at se at faa folk 

 og kreaturer ned. 



Ja, det gik da noksaa godt bortover fjeldet, skjønt sneen 

 laa temmelig jevnt over de høieste partier. Men tirsdag aften, 

 da en stor mængde mennesker og heste var samlet paa de mange 

 forskjellige støler paa vidden, brød der løs et uveir, som heldigvis 



