76 S. o. F. OMANG 



scentia maxima (diam. 4— 4,5 cm.) valde radiaiitia; ligulae mar- 

 ginales apice vix ciliatae. Stylus luteus. 



Valdres: 0ie: i liene ved Nystuen paa Filefjeld (ekspl. 

 herfra utdelt i cit. exs.). 



Utmerker sig ved høi, stiv, hul, oftest sterkt forgrenet stængel, 

 lange, smalt lancetformede — de nederste sterkt utdragne — 

 spredt smaatandede, spidse blad, faatallige roselblad, 4—5, opad 

 i størrelse jevnt avtagende stængelblad, langgrenet, spredt kurv- 

 stilling med opadstigende, svakt buede grener, som er svakt 

 stjernehaarede, meget spredt langhaarede, henimot spidsen tæt 

 hviifiltede, med sparsomme haar og fine kjertler besatte kurv- 

 stilker, ved store, tykke, mørke, først cylindriske, siden koniske, 

 tæt haarede og kjertelhaarede og ytterst paa kantene av de ytre 

 og mellemste svøpblad smalt stjernelodne, forøvrig næsten stjerne- 

 haarfrie svøp, ved brede triangulært tilspidsede svøpblad, de indre 

 spidse, bredt lyskantede — helt lyse, de ytre butte, samt ved 

 meget store kurver. Haarbeklædningen er tæt paa den nederste 

 del av stænglen og ogsaa paa undersiden og langs kantene av 

 de nederste blad rik og lang, men paa den øvrige del av stænglen 

 meget svak, og paa bladene opad jevnt avtagende, de øverste 

 blad næsten uten haar. Planten indtar uten tvil en meget selv- 

 slændig stilling. Nærmest besiegtet er den maaske med for- 

 mene av argenteum-komp\e\e\, med hvilke den viser likhet i 

 svøpets bygning, svøpbladenes form og beklædning og stænglens 

 beskaffenhet, men avviker ved stjernehaar paa stængel og blad. 

 Habituelt minder den noget om visse rufescens-iovmer. 



H. alpivagum Dahlst. 



Dahlstedt: Herb. Hier. Scand., Gent. XIX, no. 12. 

 Valdres: Vang: mellem Sønderol og Lajord. 



H. diasemum Om. 



Omang i Ove Dahl: Botaniske undersøkelser i Helgeland I, 

 pag. 1981. 



1 Videnskapsselskapets Skrifter I. Mat.-Naturv. Klasse 1911. No. 6. 



