166 S. O. F. OMANG 



nodiis + abbreviatis approximata, cetera longe distantia sursum 

 longitudine sensim decrescentia, summa magis magisque re- 

 ducta, omnia utrinque leviter stellata, inferiora subtus vulgo 

 violascentia densiuscule et longiuscule pilosa, infima etiam in 

 pagina superiore ± pilosa, superiora subglabra. Anthelanunc 

 1 — 3-cephala simplex, nunc ad 7-cephaIa paniculato-corymbosa 

 parum composila, ramis arcuatis erecto-patentibus acladium 4 — 

 20 mm. superantibus pedicellisque sat dense cano-floccosis pilis 

 longis rigidis imma basi nigra apice albidis raris — sparsis, 

 nonnumquam paulo frequentioribus et glandulis paucis intermixtis, 

 vestita. Involucra fusco-virentia magna crassiuscula basi ro- 

 tundata, postea truncata. Squamae pluriseriales sat regulariter 

 imbricatae latissimae, exteriores ovatae patulae apice rotundato- 

 obtusae, ceterae late ovato-lanceolatae latissime viridimarginatae 

 obtusae, intimae paucae totae virescentes saepe acutae, omnes 

 pilis longis basi nigra apice albescentibus sat crebris glandulis 

 cerino-nigris inaequilongis saepe pro parte valde elongatis spar- 

 sis — densiusculis et microglandulis frequentibus vestitae, apicibus 

 vix comatae, exteriores marginibus extimis leviter stellatae, ce- 

 terae nudae. Calathidia obscure lutescentia magna valde 

 radiantia; ligulae apicibus glabrae. Stylus vivus et siccus luteus. 

 Valdres: Vang: litt vest for Øilo; ved sæterveien fra 

 Ellingbø til Vassendli; Vassendli ved Helinvandet; Steile. Øie: 



ved Strandevand mellem Øie og Skogstad. 



Denne eiendommelige form hører til de former, som grup- 

 perer sig om H. lappoiiicum Fr. Den ligner i svøpbladenes 

 form og beklædning især paa H. lapponicuni Fr. v. riparium 

 Lbg. (Hier. Scand. exs., no. 83), men minder habituell — især 

 ved de lange, smale, spredt smaatandede blad — om andre av 

 disse former, som H. lapponicuni Fr. v. vestitiim Lbg. (tlier. 

 Scand. exs., no. 84). Fra alle disse former skilles den ved gule 

 grifler. De fleste individer, som jeg støtte paa, hadde den over- 

 veiende del av bladmassen samlet paa den nederste del av stæng- 

 len, idet de nederste bladene baade var meget længere end de 



