HIERACIUMFLORAEN 1 HALLINGDAL OG VALDRES 171 



levissime stellata, de cetero nuda. Squamae flores virgineos 

 eximie superantes, basales lineares, exteriores triangulares vel 

 triangulo-lineares, intermediae a basi latiore marginibus inferio- 

 ribus anguste virescentibus, + triangulariter attenuatae, interiores 

 angustiores late et sordide viridi-marginatae, intimae — in invo- 

 lucro praesertim primario — totae virescentes, omnes + obtusae 

 vel intimae acutae, apicibus denudatae. Calathidia parva ob- 

 scure aureo-lutea sat radiantia, apicibus ligularum glabris. Stylus 

 vivus fusco-aerugineus, siccus fuscus — subnigricans. 



Hallingdal : G o 1 : nær Rolfshus. Hemsedal: Brand- 

 void (nær Tuv). Aal: Sandestølen ; Nystøl (Prestesæteren). 

 Hol: ved Holsfjorden ret overfor kirken; i Ustedalen ved Me- 

 hus, i lien op for Mehus ved Thuristølen, ved Isungsæt og Bru- 

 sletten; i Skurdalen ved Svennegaard. 



Utmerker sig især ved de smale, ujevnt og uregelmæssig 

 tandede blad, av hvilke de øvre er langt og meget skarpt til- 

 spidsede, og de smaa, smale, mørke, noget glinsende svøp med 

 haar og kjertler av omtrent samme slags som hos H. subrigi- 

 dum Almqu., men noget finere og sparsommere end hos denne. 

 Stænglen er sedvanhg tynd, nedtil mere eller mindre mørkfarvet 

 og rikelig haaret, nederst ofte paa et kort stykke tæt hvitlodden av 

 hvite haar og stjernehaar, forøvrig svakt stjernehaaret og oven- 

 for midten næsten haarløs. De nederste stængelblad er langt 

 utdragne, smalt lancetformede, mere eller mindre nærmede til 

 hverandre. Opad avtar bladene jevnt i længde, faar længere ut- 

 dragen, smal spids og rykker samtidig mere ut fra hverandre. 

 Kun de nedre blad er paa undersiden noget rikeligere haarede. 

 Bladtændene er ofte noget ulike i form og tillike skilt ved ulike 

 store mellemrum, saa tandingen faar et høist uregelmæssig ut- 

 seende. Sjeldnere er tændene mindre, mere jevnstore og ogsaa 

 jevnere fordelt langs bladkanten. Uregelmæssigheten økes ofte 

 derved at enkelte av tænderne — som i det store og hele tat er 

 fremadrettede — har en anden retning end de øvrige. For- 

 greningen begynder ofte ved midten av stænglen. Kurvgrenene 



