186 S. O. F. OMANG 



acladium 10 — 30 mm. altum + superantibus pedicellisque cano- 

 floccosis pilis brevioribus basi nigricante apice albidis sparsis — 

 paulo frequentioribus et glandulis tenellis subcerinis raris — 

 sparsis obsitis. Involucra obscure virentia variegata crassius- 

 cula (vel angustiuscula) basi rotundata, postremo subtruncata. 

 Squamae exteriores ovatae, ceterae latissimae sursum in apicem 

 obtusum vel subacuminalum rubro-coloratum leviter comatum 

 attenuatae, inleriores late viridi-marginatae, exteriores inter- 

 mediaeque marginibus dense floccoso-limbatae, dorso floccis raris 

 adspersae, de cetero pilis basi longa nigricante apiceque breviore 

 albido sat crebris glandulisque tenellis fuscis — subcerinis sat 

 frequentibus vestitae, interiores propemodo denudatae. Cala- 

 thidia laete lutescentia, diam. cire. 3 cm., sat radiantia, den- 

 tibus ligularum glabris. Stylus vivus luteo-ferrugineus, siccus 

 ferrugineus. 



Hoi: mellem Foss og Aaker i Ustedalen (faa eksemplarer). 



Denne form ligner i svøpet H. indutum Elfstr., med hvil- 

 ken den sikkert ogsaa er nær besiegtet, men skilles ved sin 

 karakteristiske bladform og den grove, skarpe dentikulation. 

 Ogsaa med H. praelucidmn Om. er den tem. nær besiegtet. 

 Bladene er meget brede, især de mellemste stængelblad, som er 

 bredt rhombisk-egformede, ved grunden sammendragne til en 

 kort, bred, knapt merkbart øreformig utvidet, men nederst bredt 

 avrundet basaldel, som næsten helt omslutter stænglen. De ender 

 i en triangulær, helrandet spids og er langs begge sidekantene, 

 spidsen og basis undtagne, forsynet med skarpe, ulike store og 

 noget ujevnt fordelte tænder. Basalbladene — hos høivoksne, 

 mangebladede individer ogsaa de nederste av stængelbladene — 

 er kortere eller længere vinget-stilkede, de første elliptiske, med 

 noget butlere tænder, de sidste bredt rhombisk-elliptiske med 

 samme slags blad tænder som de mellemste stængelblad. Paa 

 den øvre del av stænglen avtar bladene jevnt i størrelse. Sam- 

 tidig forskyves største bredde mot grunden, og spidsen blir læn- 

 gere og skarpere. Sammen med hovedformen indsamledes et 



