HIERACIUMFLORAEN I HALLINGDAL OG VALDRES 197 



Der er megt nært slegtskap mellem H. Jiypochnoodes Dahlst. 

 og H. reticulatum Lbg.^ Hvad der især karakteriserer den 

 første overfor den sidste — jeg har her nærmest for øie Linde- 

 bergs exs., no. 98 og 147 — er de litt tyndere svøp med færre 

 og delvis længere kjertler og noget talrikere haar samt de smalt ut- 

 dragne, ofte linjeformede blad. Men ogsaa H. reticulatum varierer 

 med længere kjertler og smalere blad, saa det kan sikkert i mange 

 tilfælder bli vanskelig at finde grænsen mellem begge disse for- 

 mer. Ustedalsformen, hvis identitet med H. hypochnoodes er 

 bekræftet av Dahlstedt, nærmer sig ved tykkere svøp og tal- 

 rikere kjertler paa dette til H. reticulatum. Endnu nærmere denne 

 staar formen fra Aal, som med hensyn til svøpets form og beklæd- 

 ning neppe lar sig skille fra visse modifikationer av H. reticu- 

 latum, men med hensyn paa bladenes form viser fuldstændig 

 overensstemmelse med Ustedalsformen av H. hypochnoodes. 



H. lasiophyton Om. 



Zahn : Hieraciotheca Europaea, no. 493, 



Ab H. reticulato Leg., cui affine videtur, caule ad duas 

 tertias partes dite rigidiusculeque piloso, foliis remote dentatis 

 — dentibus minutis at magis patentibus quam apud H. reticu- 

 latum — , foliis inferioribus intermediisque utrinque densiuscule 

 pilosis, involucris majoribus crassissimis glandulis longioribus 

 puisque sat frequentibus vestitis et stylo luteo vel leviter aerugi- 

 neo apice luteo differt. 



Hallingdal: Aal: Helling og Gjellaker, tem. talrik. 



Ligner noget paa H. reticulatum, men er skilt fra denne 

 ved den rike, noget stive haarbeklædning paa stængel og blad, 

 de mere utstaaende bladtænder, samt større svøp med længere 

 kjertler. Svøpets dimensioner: længde 11,5 — 13 mm., bredde 

 7,5 -8 mm. 



^ Omang : Südnorwegische Hieracium-Sippen, pag. 255. H. reticulatum 

 i Stenströms Värmländska archieracier, pag. 72, ei' høist sandsynlig 

 ikke reticulatum. 



