To griindraser i det danske folk. 



Av 

 Dr. Andr. M. Hansen. 



S, 



'porsmaalet om de nordgermanske, skandinaviske folk 

 antropologisk set utgør en enkelt homogen rase eller er opstaat 

 ved krysning av to eller flere grundelementer har været adskillig 

 diskuteret. De antropologiske undersøkelser, som alene kan gi 

 det sikre grundlag for en løsning, har for Norges vedkommende 

 vesentlig været fremlagt av C. Arbo. Fra Sverige har man faat 

 et rikt materiale i Antropologia suecica ved G. Retzius og C. M. 

 Fürst, 1902. Fra Danmark har „Meddelelser om Danmarks 

 antropologi, udg. av Den antropologiske komité" bragt et ganske 

 fyldig iakttakelsesstof og tillike i B. I. 1907—11 en diskusjon 

 av rase-spørsmaalet, navnlig ved Søren Hansen, H. P. Steensby 

 og Carl Burrau. 



Av største interesse er de slutninger som drages av de 

 danske maalinger i problemet om der forefindes nogen saadanne 

 fremtrædende kombinasjoner av de observerede antropologiske 

 karakterer, at man maa anta at der ogsaa i Danmark — saa- 

 ledes som man har fundet i Norge og Sverige overensstemmende 

 med i Tyskland (0. Ammon) — er en virkelig antropologisk type 

 med kombinasjonen høi-lys-langskalle, ved siden av en anden 

 lavere-mør kere-kortskalle-type. Den danske antropolo- 

 giske komité er kommet til det resultat at der ikke fins to saa- 

 danne hovedtyper som grundraser i det danske folk. Da dette 



