TO GRUNDRASER I DET DANSKE FOLK 207 



som grundlag for de slutninger som overhodet har nogen positiv 

 værd for den antropologiske undersøkelse. Det er naturligvis 

 rigtig nok at „størrelse" og „form" — hvad de saa betegner be- 

 grepsmæssig — vokser ved større korrelasjon mellem to karak- 

 terer. Men jeg finder ikke paavist nogen holdepunkter, uten en 

 almindelig, omtrentlig formening, naar det heter at med saa 

 smaa størrelser som 6 = ^ 4t° IV 50" og r = -^ 0-089285 er den 



biologiske relasjon I . forsvindende liten. Korrelasjonen 



I indeks 



kan være reel nok, om disse tal, for logisk ugennemskuelige stør- 

 relser, efter C. Bureaus skøn ikke er stor e — jeg skal senere søke 

 at vise at dette skøn ikke kan være rigtig. 



Den uhyre besværlige og meget kostbare beregningsmetode 

 svigter baade i begre])smæssig klarhet og i kvantitativ præcisjon. 

 Den har videre endnu en avgørende mangel i praktisk bruk. 

 Den gir vistnok et almindelig uttryk for hyppighetstabellernes 

 samlede korrelasjonsfoihold — som altsaa ikke engang er utve- 

 tydig. Men den er fuldstændig ute av stand til at gi overblik 

 over kendsgerningernes vekslende forhold utover observasions- 

 feltets forskellige deler. Det ubetingede maal for en virkelig bi- 

 ologisk analyse av de observerede antropologiske forhold som 

 gjengis i tabellerne, er med lethet og sikkerhet at finde og skille 

 ut hvor det særegne, det typiske optrær utskilt i kombinasjonerne, 

 eller — hvad det er det samme — hvor den efter almindelig 

 sandsynlighetsberegning givne regelmæssige fordeling av tallene 

 avbrytes av kombinasjoner av bestemte karakterer, som optrær 

 hyppigere end efter de sandsynlighetsberegningen skulde ventes 

 mellem uavhængig variable, som altsaa maa være betinget av 

 bestemte biologiske faktorer, av rasebestemt korrelasjon. 

 Men til dette faar man ingensomhelst hjælp i det enkelte ved 

 „størrelse" og „form" eller 6 og r. 



For min del er jeg derfor ikke i synderlig tvil om at man 

 ikke vil komme synderlig vei med denne ytterst omstændelige „iakt- 

 takelsesteoretiske" behandling av de antropologiske hyppighets- 



