TO GRUNDRASER I DET DANSKE FOLK 235 



væie mest fri for indblanding fra den anden lype. Nœi'mer uiaii 

 sig det omraade hvor begge typer møtes under normal varieiing 

 i større styrke, vil hver karakter-rnhrik nødvendigvis opta indi- 

 vider med motsat rasetype, og den enkelte types karakter-korre- 

 lasjon hli mere og mere utvisket. Saa maa det bh under en 

 simpel i) land ing av to typer; i hvilken grad en kryssning 

 av to raser utvisker eller formilder de oprindelige i'ase-mærker, 

 mangler man endnu avgørende, rasjonelle undersøkelser over. 



Det vil indsees at det ogsaa for en analyse ved aftinitels- 

 metoden vil ha sin væsentlige betydning at finde de naturlige 

 gruppeskiller — skønt ikke paa langt nær saa væsentlig som 

 ved den vanlige procent-seriering. Det kan paa forhaand tænkes 

 sandsynlig at det i Danmark just er ved hodeindeks 82, at der 

 indgaar like mange fra hver av de to motsatte typer, saa det blir 

 først ved at sætte hovedlinjen i inddelingen her, atman faar affini- 

 tetsforholdene renest frem, ikke ved en forhaands kongress-bestemt 

 grænse ved 80. Med den lethet hvormed man kan prøve sig 

 frem ved de simple afflnitetsberegninger er vi imidlertid i be- 

 siddelse av midlet til at avgrænse de virkelige biologiske grupper 

 paa en ganske anden forutsætniugsløs, naturlig maate end ved 

 aritmetisk-skematiske inddelinger efter 5 cm., 5 mm. eller kvinære 

 indeksgruppei-. Men opgaverne kan ikke optas helt uten paa 

 grundlag av individualsedlerne. Ved behandlingen av de 6 hyp- 

 pighetstabeller fra Danmark har jeg derfor holdt mig til en sym- 

 metrisk inddeling med utgang fra middeltallene. De affiniteter 

 som trær frem vil i hvert tilfælde ikke gælde rene rasetyper, 

 rubrikerne vil indeholde variasjoner fra motsat type og alle mu- 

 lige kryssningsformer. Hvor imidlertid — som i tabellerne for 



( høide ( høide 



i , j , 1 og i . , , for niænd — den symmetriske diago- 



l hodelængde ° V indeks -^ ^ 



naie ordning viser sig i affinitetstabellerne, der vil forholdet i hvert- 



fald være klart. En saadan ordning er fuldstædig utænkelig i 



en enkelt homogen rase, den kan kun opslaa hvor man har to 



motsatte typer med ulpræget rasebestemt affinitet mellem be- 



